46 LINDSTRÖM, OPERKELBÄRANDE KORALLER. 



förekomma afvikelser, i det några exemplar funnits med fem 

 sidor, hvilka uppstått på det viset att bottensidan liksom bru- 

 tit sig i två, en bred och den andra smal. Ett exemplar be- 

 står af endast tre sidor, men hörnen äro så stora och utplat- 

 tade, att de likna smala sidor och det hela förefaller sexsidigt. 

 Detta exemplar är afbildadt i Ofversigt Vet. Akad. Förhandl.' 

 1865 tafl. 30 fig. 3. Det största kända exemplaret är 63 mill. 

 långt, kalkens bredd vid bottensidan 3'' mm., största diagona- 

 len inom den nästan rätvinkliga kalken 44 mm. Ett annat 

 exemplar är 67 ra.m. långt, men endast 27 m.m. bredast och 

 största diagonalen 35 m.m. Det är sällsynt att finna så stora 

 exemplar. Vanliga storleken är ungefär längd 31 m.m., bredd 

 26 m.m., diagonalen 30 m.m. För jemförelse af storleksför- 

 hållandena mellan båda mutationerna må här sammanställas de 

 media, som erhållits för hvardera efter mätning af 30 exemplar 

 af båda: 



Höjd. Bredd. Diagonal. 



Mutat. prim. 17 m.m., 25 m.m., 31 m.m. 

 Mutat. sec. 31 m.m., 24 m.m., 30 m.m. 



Sidoytorna äro på längden strimmiga af de smala ryn- 

 korna. Den stora midtelvalken på bottensidan är ej så tydlig 

 och kan knappast skiljas från de andra rynkorna och stundom 

 ser man på dess plats en grund ränna, som går på längden. 

 Tafi. V fig. 1. Ytterst fina tvärlinier gå öfver ytan, obero- 

 ende af de gröfre, oregelbundnare tillväxtlinierna. De äro när- 

 mast att förlikna vid de ornamentlinier, som pryda ytan af så 

 många snäckskal och finnas äfven hos flera andra koraller. 



Stolonrören. Tafl. VII fig. 17. Dessa bestå af en ganska stark 

 yttervägg och sjelfva det inre röret är såsom hos de andra af- 

 deladt genom golflika, smala, tvärlameller. De förefinnas isyn- 

 nerhet på bottensidans sidokanter, men äfven och i synnerhet 

 hos yngre exemplar på sidans midt och fortfara egentligen så 

 länge som korallen ligger fästad, men äfven något längre. De 

 gå vanligen till en tredjedel af totalhöjden, sällan så långt, som 

 till halfva höjden. På insidan af bottenväggen i kalken ser 

 man de öppningar, med hvilka de mynnat in. Der de finnas i 

 mängd, sitta de i grupper. 



Kalkens inre. Kalken bildas af fyra triangulära väggar, 

 hvilka i bottnen mötas med sina spetsar. Till sitt djup är 

 den mycket vexlande, dock så att den är mycket grundare hos 

 mutatio prima än hos mutatio secunda, hos hvilken finnes 



