58 LINDSTRÖM, OPERKELBARANDE KORALLER. 



upphöjd bård, med några trådfina, svagt upphöjda septer, som 

 parallelt med hvarandra löpa deröfver från basen till sidokan- 

 terna. Locken tidtals afFallande och ersatta med nya. 



Från Cystiphyllum skiljer detta slägte sig hufvudsakligen 

 genom sin fyrsidiga form och genom' sin operkelapparat. 



Ar%opoiiia prisiiiaticum Lindstr. 



Tafl. IV fig. 8—14, tafl. V fig. 5—12, 15-17. 



1865 Hallia calceoloides Lindstr. Några iakttagelser öfver operkel- 

 bärande koraller i Öfversigten af Vet. Akad. Fhl. 1865 p. 

 288, pl. 31 fig. 12 — 13, der Arajopomas lock oriktigt hän- 

 fördes till denna art. 



1868 Cystiphyllum prisinaficum Lindstr. Om tvenne nya öfver- 

 siluriska koraller från Gotland. Ofversigt Vet. Ak. För- 

 handl. 1868, p. 421, pl. VI fig. 4 — 6. 



1870 — — Id. om operkularbildningen hos några 



nutida och siluriska koraller i Öfvers. V. -Ak. Fhl. p. 923. 



Yttre form. Två skilda varieteter af olika geologisk ålder 

 förekomma. Den äldsta, nedan betecknad som »forma jtri- 

 migena-», från de lägsta skifFerbäddarne vid Wisby, den andra, 

 mutatio elongata från de ofvanliggande' kalkstensbäddarue i 

 samma trakt. 



Forma primigena, tafl. IV, fig. 12, tafl. V fig. 9. I sin för- 

 sta utväxt är denna nedtryckt, bredt pyramidal, fyrsidig, med 

 mycket afrundade hörn. De exemplar, som fortfarit att tillvexa 

 i denna form, hafva uppnått följande storleksförhållanden. 

 Längd 25 millim., kalkens största diameter 25 millim., korta 

 diametern 24 millim., diagonalen 23 millim. Ett annat exem- 

 plar är 23 millim. långt, längsta diametern 25, kortare diam. 

 23 millim. Men ett stort antal exemplar äro förlängda och 

 utdragna på ett mycket oregelbundet vis, böjda, samt till och 

 med vridna spiralformigt kring midtellinieu. Ett sådant är 

 51 millim. långt, med 20 millim. i kalkens diameter. När 

 korallen såsom i först anförda fallet vuxit regelbundet, är den 

 otydligt prismatisk, närmande sig till cylindrisk. Vid öfver- 

 gången från initialstadiet uppstodo ofta de största oregelbun- 

 denheterna i tillväxten och epithekan är alldeles slät utan 

 några längdrynkor. Hos de längre exemplaren äro samman- 

 snörningar af omfånget ej sällsynta och det ser ut som om kalk 

 låg inom kalk och det hela får derigenom ett visst fjälligt 



