BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 7. N:0 4. 59 



utseende. Läugdrynkorna äro, såsom vanligt hos Cystiphyllidse, 

 mycket skarpt uttryckta och framstående, samt mera afrundade 

 och breda än bland andra koraller. I stället för den stora 

 midtelvalken på bottensidan går en grund längdfördjupning, 

 som svarar mot ett större septum på insidan. Denna korall 

 tyckes hafva lefvat fri på bottnen af silurhafvet och endast 

 någon kortare tid af sin första tillvaro varit fästad. Det fin- 

 nes knappt några tecken till stolonrör, endast stundom några 

 få korta utskott. 



Mutatio elongata, tafl. IV fig. 8 — 11, är prismatisk, fyrsidig, 

 förlängd, nästan jemnbred efter hela sin längd, länge fästad 

 vid bottnen genom smala eller breda haklika stolonrör. Denna 

 äldsta del af polypariet bildar mot den vida längre, yngre 

 och stolonfria delen en trubbig vinkel, då den senare växer 

 alldeles rak från detta nedre knä. Storleksförhållandena äro: 

 längd 103 millim., bredd 18 millim. De tvärsöfver gående 

 tillväxtlinierna äro talrika och djupt inskurna, så att konturen 

 derigenom får ett tandadt utseende. Längdrynkorna finare och 

 ej fullt så tydliga som hos den föxTa arten och det finnes äf- 

 ven en grund och trång insänkning, som går ned midt på 

 bottensidan, äfvensom på den motsatta. Utom dessa finnas 

 talrika trådfina tvärstrimmor, hvilka äro att betrakta som orna- 

 mentering på ytan. Korallens fyrsidigt prismatiska form är 

 mer eller mindre tydligt uttryckt, hos åtskilliga med oregel- 

 bvmden växt, afrundad och cylindrisk. 



Stolonivreji äro breda och baudlika, korta, samt flere jemte 

 hvarandra, samt vanligen öppna utan dissepiment. 



Kalkens inre är lika föränderligt och oregelbundet som 

 sjelfva korallen till sitt yttre. I somliga kalkar äro septal- 

 strålarne väl utvecklade, i andra åter synas blott få spår och 

 slutligen förekomma sådana, der alla septer hafva försvunnit 

 och hela kalken är fylld med bläddror af olika storlek. På 

 bottensidan är vanligen ett något framskjutande midtelseptum 

 och de tre andra väggarne visa stundom septer, hvilka skjuta ut 

 något mera än de andra. Om man ser ett septum från sidan, 

 så visar det sig bestå af trubbiga tänder, ungefär 13 på ett 

 afstånd af 10 millimeter, tafl. V fig. 7. Såsom vanligt hos 

 Cystiphyliiderna äro de ej sammanhängande och någon oaf- 

 bruten skifva, som fortsätter från bottnen af kalken, finnes icke.' 

 Sedda i tunnt genomsnitt visa de ett egendomligt streckadt 

 utseende, liksom sammansatta af strålar, mellan hvilka ligga 



