60 LINDSTRÖM, OPERKELBARANDE KORALLER. 



mörka streck, som dock ej äro förhanden hos alla. Allt efter 

 det sätt, på hvilket septaltaggarne äro bibehållna blir utseen- 

 det i tvärsnitt olika. An är der en klar nucleus omsfifven af 

 mörkare ämne och stundom råder fullkomlis: likformi»het. 

 Tafl. V fig. 17. Tabulablåsorna äro små mot yttre väggen, stora 

 och glest sittande i korallens midteldelar. Det nu anförda 

 gäller om forma primigena. Hos mutatio elongata är kalken 

 till sin kontur mera quadratisk, ehuru hörnen äro afrundade. 

 Raderna af de taggiga septerna äro mera framstående längs 

 med väggarne af den ganska djupa kalken, hvilken hos som- 

 liga exemplar når ett djup af 12 millim. på en totallängd hos 

 korallen af 24 millim. Septet på midten af bottenytan är det 

 mest framstående. Hos nå^ra äro äfven de andra väsfcyarnes 

 midtelsepter framskjutande. I allt är det ungefär 12 taggar 

 på hvarje septum. Hos sådana koraller, som vuxit oregelbundet, 

 äro tabulablåsorna rådande i kalkens botten och synas i sin 

 stora oregelmässighet hafva alldeles förträngt eller afkortat 

 septerna. Septalgrop är icke synlig hos något exemplar. 



I längdsnitt, tafl. V fig. 16, äro tabulabläddrorna merajemt 

 fördelade och af mindre storlek; septalkanterna ej så tydliga. 



Knoppning. Hos den äldre varieteten finnes icke ett enda 

 exempel på knoppning, och hos den yngre äro de så sällsynta 

 att endast i ett exemplar bland flera hundrade två små knop- 

 par hafva anträfi"ats. 



Operkelapparaten. Tafl. IV fig. 8—11, 12, 13; tafl. V fig. 

 5, 6, 8 — 12. Af ett exemplar, som har operkelvalvler ännu 

 fastade till hvar och en af sina fyra sidor långt nedanför kalken 

 kan man sluta, att operklet bestod af fyra valvler. Ett exem- 

 plar är funnet med apparaten till en del ännu täckande kalkmyn- 

 ningen. Tre lock äro qvarsittande, bottensidans är störst och 

 dess spets ligger dold under den motsatta valvelns, hvilken är 

 något mindre. Den tredje valveln, högra sidans, har rubbats från 

 sitt läge under dessa båda, samt krossats och endast ett hörn är 

 synligt. Alla ,valvlerna likna hvarandra i det närmaste, ehuru de 

 tillhöra olika sidor. De äro triangelformiga med afrundade 

 hörn. Basalsidan är den längsta, rak eller svagt bågformig. Den 

 inre eller öfre spetsen är mera spetsvinklig än sidohörnen. 

 Utsidan är concav, stundom i mycket hög grad insänkt och 

 hos flere är yttre kanten uppvikt och bildar sålunda ett bräm 

 rundt omkring valveln. Ytan är för öfrigt slät, endast prydd 

 med ytterst fina concentriska tillvextlinier, hvilkas innersta 



