BIHAXG TILL K. SV. VET.-AKAU. HANDL. BAND 7. N:0 4. 61 



kärna ligger excentriskt, närmare ena sidan än den andra. 

 Detta synes antyda en benägenhet till en spiralanordning af 

 valvlerna och deras delar, hvilken spiraltendens också tydligen 

 är uttryckt i sjelfva korallens tillvextsätt hos denna art. Ibland 

 synes utsidan på längden eller från basen mot öfre spetsen 

 intryckt med 4 — 5 parallela fåror. På valvlernas insida finnes 

 ett inre midtelfält, som omgifves af den uppvikta kantens 

 smala bräm. Midtelfältet är mycket convext och på dess längd, 

 mellan valvelns basallinie och spets, gå från 6 till 10 trådfina, 

 i det närmaste parallela upphöjda septer, alla lika breda med 

 slätt mellanrum af deras femfaldiga bredd. Nedersta basen 

 vid valvelns låslinie är något kuutigt ansvälld och septernas 

 öfversta ända försvinner afsmalnande innan skalets kanter upp- 

 nås. I några exemplar saknas dessa linier helt och hållet. 

 Smärre valvler äro halftelliptiska i omkrets och nästan släta. 

 Hvad valvlernas tjocklek beträffar, finnas alla gradatiolier från 

 de tjockaste af många lager på hvarandra, liksom flera valv- 

 ler lödda på hvarandra, det innersta störst, till dem, som äro 

 tunna som fjäll. Afven visar sig stor oregelbundenhet i så- 

 dana tjocka skal, i det att innersta lagret är skildt från de 

 yttre genom en klyfta. De tjocka skalen hafva sannolikt 

 länge gjort tjenst. De, som äro både tunna och stora, äro ny- 

 bildade. Hos denna art har nemligen liksom hos Goniophyl- 

 lum pyramidale den egenheten varit rådande, att djuret ofta 

 fällt sina operkelvalvler. Detta bevisas tydligen deraf, att man 

 på mänga exemplar finner dels hela valvler, dels fragment af 

 dem fastade på ytterväggen af korallen, invuxna i denna i det 

 läge, som de ursprungligen haft. Ett och samma exemplar är 

 aftecknadt på tafl. lY fig. 8 — 11, der man på ett afstånd af 

 14 millim. från basalspetsen ser tre valvler i jemnhöjd, en på 

 hvar sin sida, bottensidan, samt höger- och vänstersidan. Upp- 

 sidan har 7 millim. högre upp ett lock fastvuxet, och botten- 

 sidan har utom det först omnämnda, dessutom 16 millim. ofvan 

 detta ett fragment af ett andra lock. Storleken af ett lock går 

 till 5 millim. i höjd från midten af basalkanten till spetsen, 

 största bredden 8 millim. Till forma primigena har ännu icke 

 uå<^ot löst lock träffats, men att den äfven varit försedd med 

 sådana, synes tydligt af exemplar, som hafva fällda lock, tafi. 

 IV fig. 12 och tafl. V fig. 9, fastsittande på sina väggar. Då 

 dessa endast äro kända till sitt yttre, hvilkct fullkomligt lik- 

 nar den yngre formens lock, kan man ej med visshet säga, 



