BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HANDL. BAND. 7. N:0 4. 69 



af tvenne ur en äldre kalk knoppande individer. Båda äro öfverallt 

 på yttersidan täckta med fjäll och de äro så mycket aflägsnade 

 från hvarandra, att de motstående fjällraderna ej mötas. 



Hos de sammansatta äro längdrynkorna ej så tydligt dubbla 

 som hos de enkla, alla hafva lika storlek. 



Kalken. De ensliga korallerna hafva i regeln en mycket grund 

 kalk; hos de sammansatta deremot blir den stundom så djup, att 

 den när 12 mm. mot polypariets totallängd af 25 mm. Hos 

 exemplar af 2 mm. längd, de minsta som hittills funnits, sprida 

 sig redan omkring 20 taggiga septer kring kalkens rand. I ut- 

 bildade kalkar finnas omkring 40 septer af första ordningen och 

 mellan dessa lika många små, tafi. IX, fig. 2. Hvarje septum 

 är taggigt af trubbiga tänder, hvilka äro störst på septets midt; 

 på sidorna och i kanterna äro de beklädda med små, tätt sittande 

 vårtlika knölar, tafl. J, fig. 8. Inskärningarne mellan hvarje 

 tand förlänga sig genom en grund ränna på septets Ijasaldel. 

 Tänderna äro det ursprungliga hos septum och dettas skifva 

 bildas genom ifyllande af ytterst tunna, vågformiga lag i mellan- 

 rummen. Septernas längd inåt i kalken är mycket vexlande. 

 Hos den äldsta formen t. ex. (= Palaeocyclus Fletcheri) sträcka 

 de sig ofta, fast blott som upplösta taggrader, till midten af 

 kalken. Hos andra åter äro de mycket korta och lemna innanför 

 sig ett öppet, naket golf, som intager hela kalkens midt. Ingen 

 septalgrop är synlig, ej heller några septa så framstående fram- 

 för de andra, att de kunna få namn af primära. 



Knoppning. Den ur kalken, försiggående knoppningen sker 

 i allmänhet på det sätt, att fyra nya kalkar bildas i en gammal 

 kalk, såsom YON KocH i sitt ofvan anförda arbete, i fig. 17 — 22, 

 utförligt framställt det. De uppstå icke samtidigt, utan den ene 

 efter den andre, växande ut från hvar sin väg» i det inre af 

 kalken, till dess de mötas i kalkens midt, der de korsformigt 

 sammanstötande väg-crarne sammanvuxit. På detta sätt bildas 

 stora massor af denna korall, hvilken öfverallt på Gotland är 

 en visrtio- ingrediens i kalkstenens sammansättnino-. 



Inre strxihtur. Längdsnitt midt igenom korallens midtel- 

 axel visar, tafl. IX, fig. 14 — 15, på sidorna en tät vägg af tunna 

 lameller, på hvilkens insida de ofta spetsiga och långa septal- 

 taggarne skjuta in och uppåt. En mängd fina, mörka punkter 

 beteckna på dem genomsnitt af de vårtlika upphöjningarne på 

 deras sidoyta. Det stora mellersta rummet emellan de två sido- 

 snitten genomdrages af ytterst smala och långt från hvarandra 



