74 LINDSTRÖM, OPERKELBÄRANDE KORALLER. 



bildningar med hvarandra, nemligen l:o) verkliga operkler, 2:o) 

 bryozoernas maculse, samt 3:o) epithekaltillväxten hos Favositerna. 

 Såsom synes af Nicholsons arbete »Structure and Affinities of 

 the Genus Monticulipora» benämner han, sid. 54, dessa om 

 hvartannat för opercula. Dessa olikartade bildningar skiljas dock 

 från hvarandra på följande sätt. 



Opercula. Sådana äro fritt rörliga lock, som tillväxa ge- 

 nom nybildande i ytterkanten af concentriskt mot första kär- 

 nan liggande aflagringar. De äro aldrig fastvuxna till ett stycke 

 med den mynning, som af dem täckes. 



Maculce. Hos en hel mängd bryozoer täckes den ge- 

 mensamma djurhuskolonien på regelbundna afstånd af tunna 

 kalkhinnor, som fullständigt tillsluta en begränsad grupp af 

 djurhus. De ega ett så karakteristiskt utseende, att endast dessas 

 förekomst afgör, att sådana former som Monticulipora, Stellipora, 

 m. fl. äro verkliga bryozoer. NiCHOLSON kallar i sitt arbete 

 stundom de små upphöjningarne med större djurhus, andra för- 

 fattares »monticula», för maculae. 



Epithekala hinnor. Hos Favositidge täckes ofta kalkmyn- 

 ningen med en tunn hinna, bildad af concentriska eller nästan 

 concentriska lager, hvilka tillväxa från kalkväggen mot myn- 

 ningens midt, således alldeles motsatt operklernas sätt att 

 vidga sin yta. Stundom äro dessa hinnor lemnade öppna och 

 ofulländade i sin midt. De äro orörlis^t sammanvuxna med 

 kalkväggen. Förhållandet hos Favosites turbinatus visar otve- 

 tydigt, att epithekans utvidgning förorsakar detta tillslutande af 

 kalka me. 



Det är svårt, att fatta huru en bildning kan kallas operculum, 

 när den, likt maculse och epithekalhinnan, täcker hela mynningen 

 och utbreder sig likformigt och oaf brutet öfver flera, samt är orör- 

 lig. Operklet är ett organ, som är förenligt med djurets fortfarande 

 lif, maculan åter, eller epithekalhinnan, oförenliga dermed, eme- 

 dan djurhusen och kalkarne deraf hermetiskt tillslutas och det 

 inmurade individet dör, stängdt från ytterverlden. Att kalla så- 

 dana bildningar för operkler är lika olämpligt, som att kalla 

 vissa Cyatophyllers benägenhet, att tillsluta sin mynning med 

 tät epithekalbildning för operkelbildning. 



2. Cyathophyllum (Hallia) calceoloides Lindström. En och 

 annan författare synes ännu vilja tillägga denna ett operculum, 

 troligen på grund af den förmodan jag i arbetet af 1866 ut- 

 talade, att det operculum, som sedermera befanns tillhöra Arseo- 



