BIHANG TILL K. SV, VET.-AKAD. HANDL. BAND. 7. N:0 4. 79 



Crania Sedgivichii Lewis, se Datidson Monograph Brit. Fossil 

 Silurian Brachiop., p, 83, pl. 8, fig. 25, 25 a, b från Englands 

 Wenlock, anses af Davidson snarast vara en korall, hvanned 

 han tvifvelsutan menar operculum till en sådan. I viss mån 

 erinra insidans tvenne tandlika processer om de två stora val- 

 kar, som förekomma jemsides hos vissa exemplar af Rhytido- 

 phyllum. Under slägtnamnet Spongarium har Mac Cot i Pa- 

 Iseozoic Fossils, p. 42 — 44 beskrifvit fyra arter fossilier, Sp. 

 aequistriatum, Ewdardsi, interlineatum och interruptum från Lud- 

 low-bäddarne i England, De hafva alla den gemensamma 

 karakteren, att med nära 1 tum i längsta diametern vara ytterst 

 tunna ovala skifvor, hvilkas utsida hittills ensam är känd. Denna 

 sida är försedd med smala strimmor af vexlande storlek och an- 

 ordning hos de olika arterna, utstrålande från en i midten 

 varande vårtformig upphöjning. Det vore icke omöjligt, att dessa 

 som lock tillhört några större koraller, hvilka ännu återstå att 

 upptäcka, 



iS^är Steenstrup i ofvan anförde uppsats »Om Brachionopo- 

 dernes Pläds» etc, sid, 21, fäster uppmärksamheten vid »den 

 umiskiendelige Fals hos flere Former, hvori et haardt Legeme 

 har sluttet, og hvori Laaget utvivlsomt har hvilet», måste man 

 tillstå, att detta nog har mycken sannolikhet för sig och att man 

 framdeles skall komma att upptäcka ännu Hera operkelbärande 

 former, såsom möjligen vissa Zaphrentisarter och andra. 



Af de ofvanför lemnade artbeskrifningarne, torde tillräck- 

 ligt visa sig, att så väl Calceoliderna som Arseopomatiderna 

 i snart sagdt alla detaljer af sin byggnad öfverensstämma 

 med förr kände, palceozoiska Cyathophyller eller s, k, Rugoser. 

 Liksom hos dessa se vi ytan beklädd med längdrynkor, delade 

 i tre, om icke fyra skilda fält och icke motsvarande septerna i 

 det inre, utan mellanrumen emellan dessa. Gemensamt ha de 

 vidare golf eller tabulabildningen, septer af vexlande form och 

 storlek, bildade af en bladtunn centralskifva, omgifven af mer 

 eller mindre tjockt, klart sklerenchym af helt annan färg. De 

 egendomliga bihang, som länge kallats rötter, dessa utskott från 

 kalkens öfversta läpp, som riktigast böra heta stolonrör, före- 

 finnas hos de flesta. Ett vigtigt förenande organ är vidare den 

 s. k. septalgropen, den djupa ränna, som hos mänga, såsom Cal- 



