88 LINDSTRÖJr, ()rERKi:M5ÄllAN'UE KORALLER. 



Ytans kalkspicula äro breda och likna fjäll af mycket olika 

 storlek. De på polypens yttre, från coenenchymet vända sida 

 sittande äro störst och på den sidan äro de öfversta, som bilda 

 nästan hela mynningen, störst, de nedersta minst. Alla dessa 

 äro ordnade i tre par, tegelformigt lagda ofvan hvarandra 

 med sin öfre kant. På den mycket kortare insidan af" polyp- 

 kalken sitta endast helt få, mycket små fjäll. Kalkens myn- 

 ning tillslutes af en fullständig, pyramidalisk operkelappar^it, 

 bestående af åtta valvler (»petites écailles» M. Edwards 1. c), 

 tafl. A"1II, fig. 7. Af dessa äro de på polypariets utsida be- 

 lägna störst och de inåt, mot coenenchymet sittande, minst. 

 Den största, yttersta, tafl. VIII, lig. 9 — 10, är bredt triangulär, 

 nära 2 m.m. i längd, svagt insänkt mot spetsen med sidokan- 

 terna obetydligt uppböjda. På inre sidan går en stark midtel- 

 köl från spetsen till basen, åt ena sidan förtätad eller förstärkt 

 genom en parallel ås. Denna valvcl, liksom de öfriga, har en 

 smalare, skaftlik, basaldel, med hvilkcn den sitter fästad in- 

 nanför de yttre kroppsfjällen. De öfriga valvlerna, som i stor- 

 lek aftaga med afståndet från den nu omnämnda, täcka hvar- 

 andra med sin inre kant, på sådant sätt, att på ena sidan om 

 den största triangulära tre täcka hvarandra och på andra sidan 

 fyra. De två innersta minsta möta hvarandra, kant i kant, 

 utan att täckas. Dessa alla äro mycket mera oregelbundna 

 än den först beskrifna valveln och knappast tvenne hvarandra 

 lika. Såsom synes af figurerna äro de långsträckta skifvor 

 med upphöjning eller förtätning i ena kanten och dessutom 

 med taggiga utskott. Dessa valvler öppnas och slutas på spet- 

 siga flikar, antagligen med starka muskler, hvilka omgifva dju- 

 rets tentakler och munöppning. De kunna dock icke anses 

 som fullt homolorj-a bildnin2;ar med Calceolidernas och Araso- 

 pomatidernas operkler, deras bildnings- och tillväxtsätt är så 

 olika, men de visa oss dock, att inom Anthozoernas stora klass i 

 detta afseende finnas motsvarigheter och att en liknande bild- 

 ning uppstått inom flere grupper deraf. Liksom Calceoliderna 

 och Arffioj^omatiderna visa hvar sin operkeltyp, kommer med 

 Gorgoniderna en tredje typ till dessa. Fullkomligt ogrundadt 

 är, att med Kunth ^), liksom efter honom Nicholson -) och 



') Ueber Analoga des Deckels der Zoantharia rugosa bei Icbenden 

 Korallen. Zeitschr. d. deutsch. Geol. Gesell., 1870, p. 24. 

 ^) Manual of Palaiont. 1, p. 217. 



