90 LINDSTRÖM, OPERKELBÄRANDE KORALLER. 



Till ett förtydligande iif de operkelbäraude korallernas 

 uppträdande i tiden må å motstående sida befintliga tabell 

 tjena. Häraf framgår 



att tillsammans lo arter, fördelade på sju slägten, nu äro 

 kända; 



att ingen form är känd från undersiluriska tiden; 



att från den öfversiluriska tiden ej mindre än elfva arter, 

 fördelade på sex slägten, hittills funnits; 



att den devoniska formationens äldsta och näst äldsta af- 

 delning innehålla en art hvar, tillhörande tvänne olika slägten; 



att en och samma art uppträder i tre af silurformationens 

 öfver hvarandra närmast liggande lager, och tre arter i tvenne 

 närmast på hvarandra följande lager; 



att den äldsta devonformen är på det närmaste beslägtad 

 med den yngsta mutationen af den siluriska Rhizoph. gotlan- 

 dicum ; 



att de nå sitt maximum med 11 arter i den afdelning af öfver- 

 silurformationen, som närmast svarar mot engelska Wenlock. 



Det torde ej vara för mycket vågadt, att i vissa fall, så- 

 som med Goniophyllum pyramidale, Rhizophyllum gotlandi- 

 cum, Rh. elongatum, Araeopoma prismaticum, Pholidophyllum 

 tubulatum, påstå, att man i dessas i olika lager ofvan hvar- 

 andra förekommande former ser varieteter eller mutationer, 

 som stå i genetiskt sammanhang. Att sålunda den äldsta 

 kända lilla Goniophyllum i den röda mergeln vid Visby efter- 

 följts af en vida större mutation i den grå mergeln och att 

 denna åter öfvergått i den långsträckta, djupkalkade, andra mu- 

 tationen, som är den enda i den ofvaulicrcrande kalkstenen, 

 kan väl knappast betviflas. Och på samma vis förhåller det sig 

 icke blott med ofvan nämnde operkelbärande koraller, utan 

 äfven med llere andra. Ptychophyllum patellatum, som är 

 allmän i mergelskiffern såsom den stora typiska formen, öf. 

 vergår i kalkstenen till en mycket mindre, väl åtskild mu- 

 tation. Omphyma subturbinata, i Wisby- mergeln och i mergeln 

 på Stora Carlsö så jättelik och stor, har i kalkstenslagret efter- 

 följts af en mycket mindre och smalare form. På samma vis 

 är det med Cystiphyllum cylindricum, Polyorophe glabra och 

 andra. Under tiden då kalkstenens aflagring pågick, hafva några 

 arter utvecklats till storlek i omfång och längd, såsom Go- 

 niophyllum, Pholidophyllum och Rhiz. gotlandicum, under det 

 att hos sådana som nyssnämnde Omphyma och Ptychophyllum- 



