4 ANDRÉE, SV. BYGGNADSMATERIALERS VÄRMELEDNINGSFÖRMÅGA. 



och kautchukringen befintliga hufvuddelarue af apparaten äro 

 förenade och sammanskrufvas fast medelst 8 st. skrufvar s, 

 vid hvilkas åtdragning fullständig tätning åstadkommes icke 

 blott vid ytorna e och / utan äfven vid skifvans periferi. Ty 

 omkring kautchukringen löpa tvenne smala ringar i i af metall, 

 hvilka hindra kautchukmassan att vid sammantryckningen gifva 

 siff undan åt Yttersidan, och i stället tvino-a den inåt mot 

 kanten af skifvan. Mellanrummet utanför kautchukringen 

 fylles med bomull. . 



De material, som skulle undersökas, behandlas på det 

 sätt, att sedan de med all den noggrannhet ämnets beskaf- 

 fenhet medgaf bearbetats till den önskade formen — skifvor 

 af c:a 85 mm. diameter och 14 mm. tjocklek — samt blifvit 

 vägda och uppmätta, hvarvid tjockleken bestämdes med sfero- 

 meter, bekläddes de på båda sidor med stanniolblad, som voro 

 något större än skifvan och hvilkas öfverskjutande kanter om- 

 böjdes, hvarefter en pappersremsa af ej fullt samma bredd 

 som skifvans tjocklek klistrades rundt omkring densamma. *) 

 Skifvan fick derefter lufttorka under åtminstone 6 till 7 veckor. 

 Såväl före som efter försöket vägdes skifvan för att vinna 

 säkerhet om, att ingen fuktighet genom något förbiseende 

 fått tillfälle att intränga i densamma, ty detta utöfvar såsom 



') Då stanuiolens fästande är en af de största svårigheter, som möta 

 vid dessa försök och lätt förorsaka mycken tidsförlust, må det nämnas, 

 att endast ett enda af alla de bindemedel, som försöktes, gjorde 

 fullgod tjenst neml. s. k. FOULKES cement, (hvilket kan erhållas hos 

 de flesta minuthandlare). Gummilösning, klister af råg-, hvete- och 

 potatesmjöl, kautchuklösning, ägghvita, damarafernissa, gummilacka. 

 kopalfernissa m. fl. visade sig oanvändbara vid så hög temperatur 

 som 100'. Stanniolen rengöres från fett medelst eter eller sprit, och 

 det uppvärmda cementet strykes sedan på såväl stanniol som skifva, 

 hvilka derefter hopläggas och tryckas fast tillsamman (först vid 

 midten, sedan mot kanterna), så att stanniolen noga sluter an efter 

 skifvan och öfverflödigt bindemedel aflägsnas. Ar skifvan af ett 

 väl ledande material, så bör den vara lindrigt uppvärmd, när den 

 skall klistras, emedan eljest bindemediet stelnar och ett tjockt samt 

 ojemt lager af detsamma qvarblifver iinder stanniolen. Icke sällan 

 inträffar, att i »följe af den starka upphettningen på värmesidan 

 stanniolbladet derstädes småningom lossnar, hvilket då straxt visar 

 sig derigenom att isens smältning försiggår med aftagande hastighet 

 i st. f. att vara konstant. Stundom händer ock, att på ett snabbt 

 aftagande följer en häftig ökning af vattenmängden. Felet består 

 i sådant fall deruti att genom något hål på stanniolen en del af det 

 vatten, som vid smältningen bildar sig. suges in uti skifvan, hvilket 

 har till närmaste följd en minskning i aftappniugeus storlek, som 

 dock snart efterträdes af en ökad smältning, emedan skifvans led- 

 ningsförmåga hastigt ökas, när den blir fuktig. Det är gifvet, att 

 inga med dylika fel behäftade värden äro användbara. 



