8 ANDRÉE, SV. BYGGNADSMATERIALEllS VÄRMELEDNINGSFÖRMÅGA. 



Ehuru det var sannolikt, att detta försiCTtio-lietsmått var 

 tillräckligt för de dåligt ledande material, som förelågo till 

 undersökning, var det likväl af vigt att förvissa sig om, det 

 man ej komme för nära den öfre gräns, der vattenlagrens 

 inflytande började att i liögre grad göra sig gällande. För 

 att utröna detta gjordes försök dels med en skifva af bly 



— tätheten 10,7 2 — den enda metall hvars ledningsförmåga 

 af PÉCLET bestämdes, och dels med en skifva af smidesjern 



— tätheten 7,88. Resultatet blef, att blyets ledniugskoeffi- 

 cient i medeltal af 4 försök var 13,6 8, ett värde som nära 

 nog sammanfaller med det af PÉCLET angifna 13,83, samt att 

 för smidt jern ledningskoefficienten var 20,40 d. v. s. ungefär 

 50 % större än den för bly. Det är anmärknings vä rdt, att om- 

 sättningen i de båda vattenlagren är betydligt lifligare vid 

 denna apparat, der is och ånga användes, än i Péclets, der 

 vatten begagnades. Under det att Péclet för vinnande af 

 samma resultat måste förnva vattenlagren icke mindre än 1600 

 gånger per minut, roterade iscylindern med en hastighet af 

 endast c:a 70 hvarf, och ändock icke blott framträdde tydligt 

 den stora skilnaden i metallernas ledningsförmåga, utan det 

 synes äfven, som vore den, relativt Péclets försök, bristande 

 lifligheten i omröring på något sätt fullständigt ersatt. 



För att finna huru härmed förlaöll sig, togs till en början 

 i betraktande tillståndet vid den yta, der ångan verkade, och 

 detta på följande sätt. I enlighet med fig. 3 anordnades ett 

 termoelektriskt element på det sätt, att en jernplåt a hop- 

 böides till en i båda ändar öppen cylinder, som tillika hade 

 en längs efter gående öppning, i hvilken en kopparremsa h 

 inpassades och fastlöddes, så att den utgjorde en del af cy- 

 linderväggen. Vid den med cylinderplåten sammanhängande 

 jernplåtsremsan c fastlöddes en annan kopparremsa d, hvilken 

 sednare lödning böjdes, så att den befann sig i cylinderns inre, 

 hvarefter, sedan i rörets ändar insatts ett par korkar med till- 

 och afloppsrör, en ström af ånga leddes genom cylindern. 

 Den inre lödningen antager då fullständigt ångans temperatur, 

 men på inre cylindcrväggen afsätter sig vatten i följe af värme- 

 förlusten utåt. Om nu detta kondensationsvatten verkligen 

 hindrade ångans tillträde till cylinderväggen, så borde dennas 

 och den deri befintliga lödningens temperatur i följe af vätske- 

 lagrets ringa ledningsförmåga blifva ej obetydligt lägre än 

 den inre lödningens, hvilken temperaturdifferens af en i led- 



