iN edanstående försök äro föranledda af en afhandling af Bern- 

 STEIN öfver samma ämne ^). A ena sidan uppmanar nämde för- 

 ^ fattare i slutet af sitt arbete till fortsättning deraf, å andra sidan 

 äro, tyckes det, dels för få och dels allt för föga samstämmande 

 undersökningar af honom för handen, för att de deraf vunna re- 

 sultaten skulle vara satta utom allt tvifvel. Dessutom, att döma 

 af de vidt skilda (ungefär 41 %) fem värden, ur hvilka han tager 

 ett medeltal till »Abgleitungsconstant» -) för den af honom un- 

 dersökta vätskan (utspädd svafvelsyra), synes det vara möjligt att 

 åtskilliga faktorer, som på förberörda fenomen kunna utöfva in- 

 flytande, af honom lemnats obeaktade. Af dessa grunder har 

 jag försökt att, med användning i hufvudsak af Beensteins' för- 

 faringssätt, på ren experimentel väg finna de antydda faktorerna. 



Använda instrument. 



1) Rheotomen. Det vigti gaste af instrumenten är, såsom 

 ofvan antydts, den af Beknstein uppfunna differentialrheotomen^). 

 Det exemplar, som jag begagnat, skiljer sig något från det af 

 honom beskrifna, hvarför en kort öfversigt af dess konstruktion 

 torde vai'a nödig. Instrumentet, som är förfärdigadt af Herr 

 Sörensen i Stockholm, består af en cirkelrund ebonitskifva (fig. 

 1), som efter linjen ah är delad i två horizontalplan A och B, 

 hvaraf det senare ligger ungefär 6 millimeter djupare än det 

 förra. Medels ett par skrufvar v och iv, som äro insatta i två 

 af flera hål, inborrade på lika afstånd från ebonitskifvans kant, 

 äro på planet B fiista bockarne h och i, i hvilka mikrometer- 



') Bernstein: Poggendorfp's Annalen der Physik und Cliemie. Band 



155. Sid. 177—211. (1876.) 

 ^) Definitionen på »Abgleichungsconstant» se nedan sid. 18 och loco ci- 



tato s. 209. 

 ') Beskrifven i Poggendokff's Ann. d. Phys. u. Ch. Bd. 142 s. 54 



(1871) och Bd. 155 s. 177 — 185 äfvensom i Wiedemann's Galvanismus 



II. § 804. Andra nppl. (1874.) 



