8 S. ARKHENIUS, OM DEN GALV. POLAKISATIONENS FÖRSVINNANDE. 



Xu äro vidare g, v och G konstanta vid dylika försök, och 

 då g enligt föregående är så ofantligt mycket större än s, kan 



q + s också sägas vara konstant. Kalla vi nu k 



^ ' ' v + G s + g 



för k^ och införa värdet pä P enligt eqvation (1), så blir eqva- 

 tionen : 



^ r + s ' 



Då konstanten k och följaktligen också k^ är beroende af 

 qvicksilfverrännans C bredd, så gäller ofvanstående deduktion 

 endast, ifall denna häller sig konstant, och om I ej varierar, 

 kan man deraf sluta sig till, att rännan ej varierar. Derför gjor- 

 des en särskild undersökning öfver detta förhållande, och det 

 visade sig, att utslagen ej varierade mer än 2 procent i hvarje 

 försök; vid nya påfyllningar af qvicksilfver, som stundom fordra- 

 des, men aldrig skedde under fortlöpande serie, kunde variatio- 

 nen stiga till 5 a 6 procent. P fans på experimentel väg vara 



TT^I, hvilken siffra alltid anförts såsom elektromotorisk kraft i 



grenen 3. 



I de följande undersökningarna är grenen o också sluten, 

 och i detta fall är naturligtvis potentialskilnaden mellan K och 

 K^ en helt annan qvantitet än den ofvan beräknade i de första 

 tidsmomenten. Men plattorna i voltametern Y polariseras genom 

 den ström, som går genom grenen 3 och nå ett slutligt tillstånd, 

 sådant, att polarisationens elektromotoriska kraft blifver lika med 

 potentialskilnaden i fråga. Vid detta sluttillstånd är det likgil- 

 tigt om grenen 3 är sluten eller ej, hvarför ofvanstående beräk- 

 ning då är fullt exakt. Detta sluttillstånd näs ytterligt snart, så 

 att ofvanstående beräkningssätt för polarisationens elektromotoriska 

 kraft vid grenens 1 öppnande är fullt auktoriseradt af flera äldre 

 författare och senast af Blondlot i hans anförda arbete. Att 

 emellertid sluttillståndet stundom ej varit uppnådt, framgår tyd- 

 ligen af flera försök (sidd. 11 och följ.), då stora motstånd an- 

 vändts i grenen 3: men i de definitiva försöken öfver depolari- 

 sationskoefficienten torde dock pä grund af de ringa förekom- 

 mande motstånden med tillräckligt stor approximation ofvan- 

 stående få anses för riktigt (jemför sidd. 17 och 18). I alla 

 händelser har ofvanstående potentialdifferens anförts under rubri- 

 ken »elektromotorisk kraft» för att gifva en ledning för omdömet 

 , öfver de omständigheter, under hvilka försöken äro utförda. 



