14 S. ARKHEXIUS, OM BEN GALV. POLARISATIONENS FÖRSVINNANDE. 



Plattyta 215 Dmm. utslag "240,2. 88,o. 



» 100 » » 131,0. 70,4. 



Ehuru följande observation står i ett temligen löst samman- 

 hang med det föregående, meddelar jag den dock, emedan den 

 är af förberedande art och till en början syntes mig oförklarlig. 



H. s är konstant och t varieradt, u betyder begynnelseutslag: 



t = O 0,4 0,8 1,2 2,0 ohmader 



M = 30 34 39 29 26 skaldelar. 



För förklaringen af dessa till utseendet besynnerliga resultat 

 får jag påpeka den anmärkning, som gjorts i noten till sidan 9. 

 Ohm's lag har i detta arbete ansetts som en orubblig regel, ^) 

 hvarför jag ej velat tillgripa den af några begagnade utvägen 

 att förklara densamma ej vara giltig i slika fall. Tabellerna A, 

 B, C, I), E och F visa allesammans att förhållandet mellan två 



konsekutiva utslag —!^ alls icke är detsamma, som beräknats 



skola ega rum. Det återstår ingen annan möjlighet än, att de 

 grunder, på hvilka beräkningen blifvit gjord, äro oriktiga; re- 

 sultaten äro nämligen allt for tydliga, för att på något sätt kunna 

 anses felaktiga. De förutsättningar åter, som lågo till grund för 

 beräkningen voro: 



1) att den depolariserande strömmens elektromotoriska kraft 

 endast är en funktion af den polariserande strömmens elektro- 

 motoriska kraft; 



2) att den depolariserande strömmens elektromotoriska kraft 

 bibehåller sig konstant den lilla stund, under hvilken galvano- 

 meterledniuffen är sluten. 



En jemförelse mellan siffrorna i sjette och sjunde kolumnen 

 af föregående tabeller visar, att i allmänhet (Tabb. A, B, C, D) 

 är den förra kolumnens tal till -en början betydligt lägre än den 

 senares; i tabb. E och F visar deremot redan från början vsjette 

 kolumnens siffra en ringa öfvervigt. Längre ned i de sex se- 

 rierna finna vi deremot att Diff log Mobs betydligt växer öfver 

 Diff log ^fber och detta i alla serierna. Det ligger derför nära 



') KoHLRAUSCH och NiPPOLDT, Poggendoepf's Ann, Bd. 1.S8 (1869), Kohl- 

 RAUSCH dersammastädes Bd. 148 (1873) och Jubelband (1874) äfven- 

 som COLLEY, WlEDEMANN's Annalen Bd. 7 (1879) hafva satt Ohmska 

 lagens giltighet utom allt tvifvel äfven för strömmar af betydligt 

 kortare varaktighet än dem, hvilka här kommit i fråga. Herwig har 

 (WiED. Ann. Bd. 2 1877) gått ut från en åsigt, som ej antar Ohm's 

 lags giltighet för elektrolyter, men i ett senare arbete (Wied. Ann. 

 Bd. 6 1879) af honom finnas resultat, som nästan nödga till Ohmska 

 lagens antagande, ehuru H. ej tyckes anse det. 



