16 S. ARRIIENIUS, OM DEN GALV. POLARISATIONENS FÖRSVINNANDE. 



kraften hos de polm^iserade voltametérplattorna omväudt propor- 

 tioiiel mot motståndet. 



Till denna slutsats skulle man också kunna komma från 

 följande observation af Herwig:') »Vid mycket stora motstånd 

 i en strömbana, som innehåller en elektromotorisk kraft och en 

 j)olarisationscell, är strömstyrkan konstant i de första mätbara 

 ögonblicken» hvilket endast betyder, att polarisationens elcktro- 

 motoriska kraft i dessa ögonblick är ojemföiiigt mycket mindre 

 än den polariserande stapelns, då deremot Herwigs slutsats på 

 anförda ställe är fullkomligt ogrundad. -) Jemför man dermed 

 Varleys^) och KoHLRAUSCHS *) med stöd af Becquerels ^) och 

 egna undersökningar beriktigade sats att »polarisationens elektro- 

 motoriska kraft (vid sitt första uppväxande) är proportionel mot 

 den elektricitetsmängd, som frambragt polarisationen», så får man 



(enl. Herwig) 7 = — i de första ögonblicken, der 7, E och ?■ ha 



vanlig betydelse, och således I Idt ^ liy = — S- (då ju 7 är kon- 



stant) d. v. s. den på voltametérplattorna hopade elektriciteten 

 är omvändt proportionel mot r, och följaktligen är polarisationens 

 elektromotoriska kraft omvändt proportionel mot motståndet i 

 den polariserande strömmens bana. Dessa båda satser äro för 

 öfrigt nära nog axiomatiska åtminstone den första. Den andra 

 kan också uttryckas så: Polarisationens elektromotoriska kraft är 

 en funktion af den elektricitetsmängd, som flutit till de polarise- 

 rade plattorna, hvilken funktion är noll, då elektricitetsmängden 

 är noll, och som i nollpunkten har en ändlig och bestämd deri- 

 vata, som icke har värdet noll. Uttryckt i denna form lyser 

 satsens egenskap att vara axiomatisk genast i ögonen, och det 

 kan derför icke gerna vara något tvifvel om riktigheten af den 

 sats, som härflyter ur dessa båda, och som ofvan påpekats. 



För tabellernas början gäller deremot alls icke hypothes 2 

 (skäl derför se sid. 22), men troligen tillnärmelsevis hypothes 1, 



') Herwig, Wiedemajjns Annalen Bd. 6 sid. 317—320 (1879). 



-) Herwig säger nämligen (loco citato s. 321). att hans observation att 

 I är konstant häntyder derpå, att polarisationen i de första ögon- 

 blicken är konstant (förmodligen O?), hvilket strider mot VarleTS 

 och KOHLRAUSCHS nedanståeofde sats. Att polarisationsfuuktionens 

 derivata i nollpunkten har ett ändligt värde, framgår för öfrigt af 

 Blondlots undersökningar (1. c. sid. 32). 



^) Varley. Philosophical Transactions Tom 61 (1871). 



■*) KOHLRAUSCH, Poggendorffs Annalen Bd. 148 (1873) och Jubelband 

 (1874). 



*) Becquerel, Comptes Rendus Tom 22 p. 3S1 (1846). 



