BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAO. HAXUL. BAND 7. N:0 10. 23 



Samma vätska och plattor, som i föreo-ående tabell. 

 Vefhasti"het 1. 



Om >i,t betyder utslaget för ()' = n, så är i den senare tabel- 

 len depolarisationskoefficienten beräknad ur dels los; "" dels ur 



-„- log — . I allmänhet är nemligen depolarisationskoefficienten 



= — log - , der Up och u,j äro tvä utslag för tider, som skilja 



sig på ~r sekund. Flere tabeller, 1 hvilka depolarisationskoeffi- 

 cienten varierar med den elektromotoriska kraftens begynnelse- 

 värde, finnas flerestädes längre fram (se sidd. 26, 29, 31 och 32). Af 

 alla dessa siffror framgår otvifvelaktigt, att depolarisationskoeffi- 

 cienten hastigt aftager med stigande elektromotorisk kraft och 

 detta mot en nedre gräns, h vilken tydligen är noll (inträffar vid 

 apparent elektrolys). Vid små elektromotoriska krafter synes 

 han åter närma sig ett maximum, hvilket dock ej vid dessa för- 

 sök varit uppnädt. Detta allt står troligen i det allra närmaste 

 sammanhang dermed, att voltameterns s. k. kapacitet vid elek- 

 trolys är att anse som oändlig, från hvilket värde han för min- 

 dre och mindre elektromotoriska krafter sjunker till ett fullt 

 bestämdt gränsvärde. Afvenså måste occlusion ^) (och andra se- 

 kundära processer) vid höga elektromotoriska krafter utöfva ett 

 sänkande inflytande pä depolarisationskoefficientens värde, fastän 

 ej i så hög grad. 



Jag anför här också några försök med svafvelsyrelösning 

 (5 %) mellan platinaelektroder, hvilka i hufvudsak gifva samma 

 resultat. Vefhastigheten är 1. 



') Se Helmholtz, Wiedemaxn's Auualeii Baud II (1880), äfvensom 

 Beknstein loco citato. 



