BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANUL. BAND 0. X:0 1. 7 



Stor nöjagtighed; det rimelige er, at vi har for os — ■ ÄP| o: 

 — |P| (Groth) eller fPco (Xaumann), hvilke fläder med 

 hinanden danner vinkel 133^ 56'. 



Krystallerue i slaggen fra Löfsjöen 1854 (analyse no. 9) 

 er udviklede efter en lidt afvigende type, se (ig. 2. Vinkelen 

 niellem söjlefladerne er her endnu mindre end i foregaaende 

 tilffelde, nemlig kun ca. 70 , hvilket kommer af, at augiten 

 her har voxet endnu sta3rkere efter klinopinakoidet i forhold 

 til orthopinakoidet, end tilfceldet var med krystallerne i den 

 ibregaaende slag. Ved maaling med reflexions-goniometer faar 

 man speil, vistnok temmelig utydelige, af de forskjellige op- 

 bvgningselementer efter coP og ooPco . De enkelte maalinger 

 gav fölgende resultat: 



Krystal no. 1 (ca. 1 cm. läng) 

 ooP : c«P=87^ 17' og = 92° 43' & 92" 45V (o: 87' 17' & 87 14V). 



Krystal no. 2 (som var noget skjgevt udtrukket, idet skin- 

 fladen ooP ikke var ganske parallel med opbygningselemen- 

 ternes c'-axe, og som gav daarligere speil end no. 1) 

 coP :ooP=87° 48V og = 92° 27' (o: 87^ 33') samt 

 ooP : coPoo (ovcrmaade slette speil) liggende mellem yder- 

 graenserne 135' 50' og 136' 37'. 



Alle de her fundne vasrdier synes at skulle angive en no- 

 get större prismevinkel end hos vanlig augit (87° 6'), men 

 maalino-erne er dog ikke saa paalidelige, at dette med sikker- 

 hcd kan siges. 



Paa toppen er krystallerne fra Löfsjöen begraensede af en 

 hemipyramide i zonen — JyPoo : coPoo (Groth) eller dome i zonen 

 OP : coPoo (Naumann). Topfladerne er vistnok temmelig ujaevne, 

 idet enkelte af opbygningselementerne har voxet lasngere frem 

 end de övrige, men de er dog i alle fald paa flere steder saa pas 

 plane og regelmassige, at de maa ansees som reprsesentanter 

 for virkelige krystalflader. Vinkelen mellem fladerne varierar 

 efter de forskjellige maalinger mellem 96° og 103°, middel altsaa 

 99^°. Med denne maaling stemmer vinkelen 99° 14' mellem 

 Ihiderne af formen — §P3 (Groth) eller ^Pco (Naumann). 



Den samme skinflade paa toppen synes ogsaa at optrsede 

 paa krystaller fra flere andre slagger, f. ex. paa krystaller i 

 en större pragtstuf (lokalitet ukjendt, gave af riksmuseum til 

 Stockholms Högskola, se senere beskrivelse). 



I en del druserum i slaggen fra Carlsdal (analyse no. 

 7) sidder der en masngde temmelig smaa (kun ca. O,.^ cm. 



