BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 0. N:0 1. 15 



dominerende, rimeligvis fordi den först udkrystalliserede augit 

 fortrinsvis lagde beslag paa de andre baser, saa har der til- 

 slut dannet sig resp. rhombisk pyroxen eller rhodonit. — 

 Alle disse forskjcllige processer kan vi bedst beskrivc ved 

 at ffiennemgaa hver enkelt af de undersökte slasger for siij. 



Slag fra Löfsjöen, 1864 (analyse no. 9) er gråa, grov- 

 krystallinsk, med ca. 2 cm. lauge augit-krystaller. som tid- 

 ligere er omtalte. — Saavidt det ved et skjön kan afgjöres,. 

 udgjör de efter ooP & 5P' loven udviklede stfenger, hvis tyk- 

 kelse i alm. er ca. O.02 mm., omtrent en trediedel af den 

 hele masse. Mellemrummet mellem stasngerne bestaar paa et 

 par steder oo-saa af augit, krystallografisk orienteret som den 

 i de först dannede stjensrer, men er i alm. fflas, hvori der nnder- 

 tiden ligger fine krystalnaale, som vi senere skal forsöge at 

 bestemme. — Selve ^lasset viser si" bist 02; her, neinlig i 

 smale striber längs augit-stjengerne, at va^re dobbeltbrydende, 

 hvilket maa vtere begrandet i et spiendingsfenomen, hvis 

 virkning har strakt siir lanss de först udkrystalliserede par- 

 tier, men aldrig naaet helt ind til midten af mellemrummene. 



De i glasset liggénde fine kiystalnaale (se fig. 8) er altid 

 meget tynde og lidet fremtra^dende; de er ikke pleochroitiske 

 og viser kun matte interferensfarver. Paa enkelte steder op- 

 troeder de kun enkeltvis, paa andre derimod i stort antal og 

 er da altid ordnede mdbyrdes parallelt. Som fig. 8 viser, er de 

 i almindelighed, om end ikke altid, orienterede i en besteint 

 krvstallorn-afisk stillin£i; i forhold til den i stEengernc vasrende 

 augit, nemlig med la?ngdeaxen parallel augitens c'-axe ; dette 

 indtrasfter uanseet, om de liafo-er mellem coP' eller mellem 

 5P' streugerne, hvoraf man altsaa kan dragé den slutning, at 

 den krystallografiske stilling ikke er fremkaldt derved, at de 

 fine krystalnaale har stillet sig ind med sin Itengderetning, 

 hvor der har vseret bedst pläds for den o: parallel med selve 

 stosngerne '), men at stillingen maa skyldes indre aarsager af 

 krystallografisk natur. — De fine krystalnaale slukker altid ud 

 parallelt med laBngderetningeu, maa saaledes tilhöre enten det 

 rhomblske, tetragonale eller hexagonale system. Skulde vi 

 have for os et til de optisk enaxige systemer hörende mineral, 

 saa maatte det paa o-rund af den resrelmfessifre anordning i et 

 af de tre snit, =|=ooPco, co P 00 og OP af selve augit-krystal- 



') Saadanne tilfaslder kommer vi ved andre anledninger (f. ex. ved 



overgangsslaggen med rhodonit og fayalit) til at oratale. 



