34 VOGT, STUDIER ÖVER SLAGGER. 



stsengernes Ifengderetning viser slaggen sig at bestaa af en 

 rnsengde sinaa individ-grupper, hver enkelt sammensat af en 

 hel del nsesten parallelle tavler (se fig. 16 a). Hver gruppe 

 er gjennemsat af en faelles, oftest meget god, spaltbarhed, 

 som danner en vinkel paa ca. 67° med sammensastningsplanet; 

 längs det sidste synes der ogsaa paa et par steder at gaa en 

 spaltbarhed. Udslukningsretningen danner vinkel paa ca. 19' 

 med spaltbarheden og ca. 50° med sammenssetningsplanet. — 

 I snit längs staengernes Isengderetning (se fig. 16 b) viser op- 

 bygningen sig paa den maade, at de större staenger i alm. 

 bestaar af en hel del nassten parallelt orienterede naale o: pro- 

 jektion af tavlerne. Hver individ-gruppe er gjennemsat af 

 flere fselles spaltbarhedsretninger, en meget god, som danner 

 vinkel ca. 87° eller 93° med Isengderetuingen, en ikke fuldt 

 saa god, som danner vinkel ca. 49° med samme retning samt 

 paa flere steder en symetrisk beliggende mod den sidste i 

 forhold til Isengderetningcn ; desuden er der spaltbarhed efter 

 endnu et par skraa retninger, som ikke nöjere er bestemte, 

 samt efter selve Igeno-deretnino-en. Udslukninssvinkelen mod 

 denne varierer mellem 10 — 15° og 36°. — Efter disse iagt- 

 tagelser bestemtes mineralet for det förste at v^re asymetrisk; 

 de forskjellige spalte retninger samt de optiske forholde be- 

 fandtes at stemme i enhver henseende saa nöjagtig med rho- 

 donit, at mineralet ikke kunde vaere andet end dette. Stsen- 

 gernes Isengderetning bestemtes at vasre c'-axen og sammen- 

 saetningsplanet at vgere coPco, et resultat, som stemmer saer- 

 deles godt med den senere foretagne — her tidligere refe- 

 rerede — undersögelse af de frit udviklede rhodonit-krystaller. 



Nogen chemisk analyse af slaggen haves desvaerre ikke ; 

 efter slaggens udseende og efter selve hytteprocessens natur ^) 

 maa slaggen vaere meget rig paa MnO, og da der neppe en- 

 gang er spor af glas tilstede, maa den chemiske sammen- 

 Sffitning vaere meget n^r bisilikat. 



Masovns-slag fra Hofors (1851), falden ved blaesning af 

 manganrigt tackjern (med 2,i6 % Mn). Analyse no. 20 er 

 middel af tre forskjellige analyser, som indbyrdes stemmer 

 meget nöje overens, hver af en af de tre forskjellige dele, 

 hvoraf slaggen bestaar; den ene del er grov-krystallinsk, be- 



') Det af masovnen kommende tackjern holdt 4,36 % Mn, bessemer- 

 produktet derimod kun 0,216 % Mn; differancen gik ved blsesningen 

 i slaggen. 



