44 VOGT, STUDIER ÖVER SLAGGER. 



slasfsjen, efteråt denne har optaget i sig de forskjellige be- 

 skikningsdele; selve hytteprocessens natur og de lokale for- 

 holde, f. ex. en lav eller höj temperatur, kan dernaest ogsaa 

 have hävt en mer eller mindre vsesentlig indflydelse, som dog 

 antagelig kun kan vtere af sekundaer betydning. — Naar AI2O3 

 regnes som base, faaes surstofforholdet i de tre slagger at 

 v£ere resp. 1:1,61, 1 : 1,30 og 1:1,46; efter dette skulde 

 man (se den senere udvikling) kunne vente dels en »overgangs- 

 slag», hvor antagelig olivin skulde krystallisere först ud, og 

 dels vanlige olivin-slagger. — I sin almindelighed betragtet 

 maa man kunne gaa ud fra, at en smeltet masse foretrsekker 

 at konstituere sig som et mineral, den i chemisk sammen- 

 ssetning staar neer, end som et, den betydelig fjerner sig fra; 

 det synes derfor at vrere temmelig naturlig, at man i den 

 förste slag (surstoiforhold l:l,6i) har faaet glimmer og ikke 

 olivin, om det end skal erindres, at det netop er det sidste 

 mineral, som nsesten altid, selv i saa sure förbindelser, danner 

 sig. — Hvad de to andre slagger angaar, saa maa for det 

 förste den store Al203-gehalt (resp. 13,6 6 og 9,35 %) have 

 modvirket dannelse af noget mineral af olivingruppen. Videre 

 staar begge slagger omtrent paa gr^ensen mellem de forhold, 

 hvorefter singulosilikatet i det ene tilfcelde skulde have kry- 

 stalliseret ud efter melilith-typen og i det andet efter olivin- 

 og fayalit-typen ; dette kan ogsaa have bidraget til, at noget 

 sino-ulosilikat ikke har dannet sio;. 



I tabellen över vore olivinslagger finder vi flere analyser, 

 som forelöbig synes at have stor lighed med analyserne af 

 glimmerslaggerne. Vi har for det förste analyse af stivslag 

 fra Kongsberg 1880 (analyse no. 28); denne har ogsaa en stor 

 AloOj-gehalt, men paa den anden side er der saa meget 

 FeO tilstede, at slao-aen med lethed maa have kunnet ud- 

 sondre olivin eller fayalit med FeO som karakteriserende base. 

 Videre har vi slaggerne fra Lindefors 1867 (analyse no. 32) og 

 Sunnerao (analyse no. 35) med resp. 7,3 4 % og 7,8 4 % AI2O3, men 

 hver af disse har ogsaa en bestemt base i en saa overvejende 

 maengde (resp. 26, 90 % MgO og 35,6,5 % MnO), at det til 

 basen svarende olivinmineral let er bleven dannet. De to ler- 

 jordsrige, basiske glasser indeholder saa meget A^Og, at ud- 

 krystallisationen, som senere skal sees, er bleven htemmet. 

 Ved de to suluugns-smeltninger, hvorved vore glimmerslagger 

 blev dannede, har temperaturen vasret temmelig liden i for- 



