BIHA.NG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 9. N:0 1. 55 



Slag fra Lindefors rnasovn, Småland 1867, (analyse no. 

 4o). — Slaggen, som liolder 8,55 % TiOo og 0,2 5 "/o Va.20-, er 

 mörkebrun, njcsten uigjenncmsigtig, har krystallinsk bntfl. J 

 hulerum sidder der de vanlioe smaa, rektanovdaere, tavleformige 

 krystaller af olivinens typus. — Under mikroskopet viser der 

 sig en ma!ngde temmelig store (den vanlige laeugde 0,5 mm.) 

 og ualmindelig smukt udviklede krystaller af olivin; som lig. 

 2ö viser, kan man ogsaa her meget let adskille de tre, tidligere 

 beskrevne liovedsnit efter 00 P 00, 00 P 00 og OP. De optritdende 

 lormer er 00 P co , 2P 00 og 00 P ; kry stallerne bestaar her i endnu 

 större grad cnd nogensinde ellers kun af krystalskelet. 



Mellem de store, porfyrisk xidskildte krystaller, som udgjör 



ca. en trediedel af hele mässen, er der en brun, ikke meget 



g^jennemsigtig grundmasse, som udelukkende eller naesten ude- 



lukkende bestaar af smaa, brune kry- 



stalnaale, der paa flere steder kan sees Fig. 25. 



at udgaa fra de större olivinkrystaller, 



i forhold til livilke de er ordnede i be- 



stemt krystallografisk stilling. Paa disse 



steder kan man vsere sikker paa, at de 



smaa krystaller er olivin. Paa andre 



steder derimod kan det kun af gj öres, at 



de smaa krystaller er rhombiske, og at 



de ser ud som olivin, uden at man kan 



bevise, at de er det; men paa grund af „ .. „ ^., , ,,. ,. . 

 ' ' r <3 Snit af titanholdig olivm. 



mellemleddene maa man dog med tern- (Fra Lindefors 1865). (V), 

 melio- stor sikkerhed kunne o-^-a. ud fra, 



at krystallerne ogsaa her bestaar af det samme mineral. Af 

 glas er der kun meget lidet tilstede i slaggen. 



Af sidste faktum maa efter al sandsynlighed fremgaa, at i 

 alle fald en meget vsesentlig del af den store titanmaengde (8,5 5 % 

 I TiOo) maa indgaa i krystallerne o: i olivinen; vi skal i det 

 fölgende försöge at afgjöre paa hvad maade ^). — Blandt de i 

 naturen optraedende oliviner har man en saakaldet »titanolivin» 

 fra Pfundcrs, Tyrol, som efter de forskjellige analyser holder 

 3,5 1 % og 5,3 u % TiOj. Ifölge analyserne kan denne meget 

 godt indgaa i selve olivinen som Ti02, erstattende SiOj, men 

 ifölge Rammelshergs fremstilliug (se Mineralchemi) skal titan- 



') Titanmiengden er i analysen vejet og beregnet som TiO,, men heri 

 ligger ikke, at det uetop skal vaere forbiudelsen TiO,, som indgaar i 

 slaggen. 



