BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 0. N:0 1. 111 



nere kommende undcrsögelscr er det nödvendigt at stiidere 

 dette forhold saa nöje, som det läder sig gjöre; vi meddeler 

 derfor de bcdste af de til dato kjendte analyser af naturlig 

 nielilith. 



SiOj... 

 AUO3. 

 Fe,03 

 FeO .. 

 CaO.. 

 MgO.. 

 NajO. 

 KjO .. 



No. 77 og 78 er melilith (»humboltilith») fra Vesuv, ana- 

 lyserne udförte af resp. Kobell og Damour; no. 79 og 80 er 

 melilith fra Capo di Bove, analyserne af Damour; no. 81 

 er melilith, isoleret ved J-K-Hg-vsedskcn, af melilithbasalt fra 

 Hochbohl ved Owen, analysen udfört af H. Schulze ^). — I ana- 

 lyserne no. 77 — 80 er FeO og Fe^Oj ikke eller neppe holdt iid 

 fra hinanden; melilithens Ro^s'?^!''^!^ ^i" derfor ikke ganske 

 sikkert bestemt. — 1 samtlige analyser indgaar ikke saa ganske 

 lidet MgO; med sikkerhed kan sluttes, at melilith i alle fald 

 kan holde saa meget MgO som 1 MgO : 2.4 9 RO, hvor RO er 

 CaO med lidt NaoO og KoO; hvor maximums-graensen ligger, 

 kan ikke siges. 



De i slagger optrsedende melilither viser sig naesten altid 

 som korte söjler eller endog som ganske tynde tavler, begrsen- 



') De 4 förste analyser er tagne af Rammelsbergs Mineralchémie, den 

 ö:te af A. Stelzners arbejde "Ueber Melilith und Melilithbasaltc» 

 (Neues Jahrb. f. Min. Geol. usw. Beilage-Band 1883). 



