BIHANG TILL K. SV. VKT.-AKAD. HANDL. BAND 9. N:0 1. 123 



Fie. 34. 



Som fiir. o4 lid viger, er mineralet sammensat af en hel 

 del tavler =H OP, med beor?pnsnino- af oo P oo otr med udlöbere 

 i hjörnerue efter oo P (som er den dominerende vaikstretuing). 

 Krystal överst til venstre paa tegniugen er skaaret + OP, de 

 övrige er skjasve, den nederste nogenlunde _L OP. — Saavel 

 i denne slag som i den foregaaende ligger udskilt et yderst lint 

 snlfid-sölv paa mineral-sta^ngerne. 



Begge slagger udma?rker sig 



ved at före en meget betydelig 



MnO-gehalt (nemlig mellem 11 



og 25 'a MnO); da det allerede 



ved svntheser, (se herom paa 



pag. 110) er paavist, at j\[nO med 



lethed oraaT ind i melilith, kan 



iiddraees den slutnino-, at vi lier 



har for os en MnO-rig melilith. 



— Efter de af E ammelsberg ud- 



förte analyser (no. 125 — 127) har 



, , , ^11 ^ • Melilith-krystaller. porfyrisk ud- 



glasset og krystal-ndsondnngerne sondrede, med sultid-stöv paa- 



nöjagtig samme ehemiske sam- bfeftet mineral-stf«ngerne, liggende 



"" . , . j ,. i elas. (Fra Luiseuthal, ca. 1838). 



mens^tnmg; den ejendommelig- ' /so\ 



hed, at melilithen i de to slaooer 



fortrinsvis optva^der i porfyrisk 



ndsoudrede krystaller, maa altsaa skyldes faktorer af fysisk, 



ikke chemisk natur. 



Gehlenit. 



Dette mineral, som i naturen hidtil kun kjendes Ira Mon- 

 zoni i Tvrol og Oravicza i Banatet, har imder mikroskopet tem- 

 meliff stor lio-hed med melilith: de vio-tioste differencer er, at 

 gehlenit har spaltbarhed saavel efter OP som efter ooPoo, mo- 

 dens melilith kun har efter OP, — og at gehlenit (fra Monzoni) 

 har lysegraa interferensfarver med en svag, gulblaa nuance, 

 medens raelilitheus farver som bekjendt er blåa. 



I det tidligere citerede arbejde af fT. Peri^' (udfört med 

 assistence af D. Forbes og H. Miller) er meddelt chemisk 

 sammenspetniug (analyse no. 92) af uogle smaa, gjenncmsigtige, 

 tetragonale tavler, optra^dende i slag fra Oldhury, England. 

 Det betones specielt, at analvsen ikke repra?sentercr slagmassen 



