BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAl). HANDL. BAND 9. N:0 1. 127 



flcl Store krystaller, som er sammensatte af nogenluiide pa- 

 rallelt ordnede subindivider. — I mikroskopisk: pr;eparat af 

 selve slagmassen iagttages et farvelöst, gjennemsigtigt, ikke 

 pleochroitisk mineral, som i gjennemsnit viser sig som länge, 

 tynde lister, hvoraf naesten altid flere ligger indbyrdes om- 

 trent parallelt orienterede, den ene ovenpaa den anden. Un- 

 der krydsede nikols slukker listerne altid nd parallcl l^ngde- 

 retningen. Paa enkelte steder findes individer, som ved kryd- 

 sede nikols förbliver mörke under hel omdrejning; ved kou- 

 vergent-polariseret lys läder det sig her afgjöre, at vört mi- 

 neral er optisk enaxigt og optisk positivt: subindividernes be- 

 ffra^nsning samt spaltbarheden angiver, at det er tetragonalt, 

 ikke hexasfonalt. — Efter svmetrieu sluttes, att mineralet enten 

 maa vjere udviklet i stsenger, =# c, eller i tavler, =f OP; for 

 at faa afgjort, hvilken af disse to fald i virkeliglieden ind- 

 traeder, blev slebet orienteret prseparat, parallel sammensajtuings- 

 fladcn, af en individ-gruppe, som udsloges af slagmassen. Snittet, 

 som sees at v;ere tavleformigt, staar lodret paa den optiske 

 axe o: mineralet er opbygget af tynde tavler =i= OP. — I det 

 samme snit observeres endvidere, at hver enkelt af de store 

 tavler egentlig er sammensat af en hel del nogenlunde paral- 

 lelle subindivider, som viser vel markerede krystalbegrEeusnings- 

 linjer (efter oo P oo og ooP); desnden giver sig tilkjende for 

 det förste en udmaerket god spaltbarhed i to lodret paa hin- 

 anden staaende retninger og derna?st et sset ridslinjer, som 

 ligger diagonalt (symetrisk) mod den udpraegede spaltbarhed. 

 Denne gäar parallelt med den flade i vertikal-zonen, som spiller 

 den störste rolle; vselger vi, i overensstemmolse med, hvad 

 tidligere er siort, at betégne denne med ooP oo saa maa 

 samme formel oo-saa gjyelde ibr den gode spaltbarhed. De dia- 

 gonalt gaacnde rids, som efter dette maa betegnes ved co P, 

 er rimeligvis at opfatte som glideflader; forövrigt har de stor 

 lighed med oo Poc -spaltbarheden, kun at de ikke er fuldt saa 

 fremtraedende. — I pr^eparat af slagmassen kan iagttages^, at 

 der ogsaa =# OP synes at gaa en ganske god spaltbarhed (som 

 ikke maa Ibrvckslcs med subindividernes sammensaetnings- 

 flader). 



Mineralet har temmelig stterk lys-absorbtion. Tnterfcrcns- 

 farverne viser sig i pra^parater af alle tre slagger gjennem- 

 gaaende at vaere ren, monoton gråa; ikke engang spor af bro- 

 gede farver sees nogensiude (i pra;parat af ordinrer tykkelee); 



