BIHANG TILI, K. SV. VET.-AKAD, HANDL. BAND 9. N:0 1, 133 



I en af slaii-stiifferne sces to meget store krvstallcr at 

 tijcnuemvoxe luuauden paa en tilsyneladende lovrasessig maadc, 

 tbrmentlig dannende en tvilling (gjennerakrydsnings-tvilling). 

 Skjaaringslinjen mellem de to individer er, saavidt det kan 

 sees, nöjagtig parallel med en af kvadraternes sider, altsaa med 

 'len forraodede ooPm . Holge en hel del atia^sninger (med an- 

 kegs-goniometer) maaltes böjningsvinkelen mellem de to indi- 

 vider at vsere: 46^% 47% 48% 49% 49% 50% det sandsjnlige 

 middel er 48^% den halve vinkel altsaa 24^^ — Hvis der i 

 virkelio^heden föreligger en tvillino- öl»- ikke kun en tilfseldie; 

 sammenvoxning, saa maa tvillingplanet for det förste ligge i 

 zone med den domiuerende sidekant, altsaa med den flade. 

 som vi har valgt at betegne med coPoo, og dernsest maa det 

 danne vinkel ca. 24^' (eller 65|°) med OP. Hvis vi gaar ud 

 fra, at vört mineral har samme axeforhold som melilith, er- 

 holdes, under de givne forudsa3tninger, at tvillingplanet maa 

 svare til et döma nPco, hvor n er = O.ygos (eller 4.88i); da vore 

 maalinger kun er rent approximative, slutter vi, at planet i 

 virkelighedeu skal udtrykkes ved Poo. — Da detta er en meget 

 enkel form, bestyrkes den antagelse, at vi har for os en tvil- 

 linof. Desuden kan vi ogsaa uddrage den slutnino;, at vört 

 mineral, hvis forudsaitninfferne er rio-tiare, i »eometrisk hen- 

 seende maa va^re homöomorft med de fra naturen kjendte me- 

 lilith- og skapolith-mineraler. 



I det fölo-ende skal vi beskrive en del slao-o-er, hvori for- 

 mentlig det samme nye tetragonale mineral optrseder, om end 

 ikke fuldt saa typisk udviklet som i de tre först omhandlede 

 fald. 



Slag fra Domnarfvet, 1879, (analyse no. 99) sees allerede 

 makroskopisk at indeholde tetragonale tavler; under mikro- 

 skopet viser det sig, at disse udgjör mindst ca. 60 % af den 

 liele masse; resten er glas. — Det afgjöres for det förste, at 

 det optraedende mineral er optisk enaxigt (idet det i snit 

 =j= OP viser kors under krydsede nikols og ved konvergent- 

 polariseret lys), tetragonalt og begrajnset af OP og oo P co ; 

 efter disse iagttagelser vilde man tidligere rimeligvis uden 

 videre have indregistreret det under melilith, men vi skal se, 

 at dette ikke kan vaere berettiget. — For det förste har mine- 

 ralet ikke melilithens blåa interferensfarver, men derimod de 

 monotone, ren gråa farver, som karakteriserer vört nye, CaO- 

 og SiOo-rige led i gruppen; dernsest iagttages, at det er optisk 



