134 VOGT, STUDIER ÖVER SLAGGER. 



positivt, og at i suit ca. 4= OP de to punkter, livori den op- 

 tiske axe deler sio- ved indskwelse af l-bölo-elgeno-des Q-Hm- 

 merblad, traader ud inde i synsfeltet, selv naar prseparatet er 

 meget tyndt o: dobbeltbrydniugen er nogenlunde stserk. En- 

 delig synes mineralet nt have spaltbarlied saavel efter OP som 

 00 P CO ; det stemmer altsaa ogsaa i saa lienseende med den SiO^- 

 riffe varietet. 



Da der til disse rent krystallografiske observationer kom- 

 mer den omstsendighed, at slaggen fra Domnarfvet, 1879, i 

 chemisk sammensaitning staar ni3er de fra Hofors, Löfsjöen og 

 Molnebo, idet den har surstofForliold 1 : 1.3 2 (altsaa meget 

 naer 1 : 1.333, som antagelig reprassenterer vört nye led), me- 

 dens den derimod er en del surere end de es-entlio-e melilith- 

 slagger, er det berettiget at slutte, at det tetragouale mineral 

 her sandsynligvis maa vaere identisk med det nye led og ikke 

 med den eo-entligre melilith. 



Slag fra Forshacka, juni 1879, (analyse no. 100) er grön, 

 temmelig grovkrystallinsk, viser sig makroskopisk at holde 

 store blade, tilsyneladende med kvadratisk begrasnsning. — 

 Under mikroskopet sees flere mineraler: liovedrollen i kvan- 

 titativ lienseende spiller et mineral, der i gjennemsnit oftest 

 viser sig i grupper af länge, tynde, rektangula3rt begrsensede 

 lister; saavel af forholdene i preparatet som af slaggens makro- 

 skopiske habitus sluttes, at i virkeligliedeu er mineralet ud- 

 viklet i tvnde tavler, ikke i länge stave. — Det slukker altid 

 ud nöjagtig parallel laengderetningen, maa altsaa tilhöre enten 

 det rhombiske eller et af de optisk enaxige systemer; da det 

 for det förste viser kvadratisk beo-rjensnino- og da det der- 

 naest aldrig lykkedes at finde snit, hvor udslukningen diffe- 

 rerede det allerringeste fra at fölge laengderetningen, udledes 

 som det sandsynlige resultat, at det i virkeligheden er tetra- 

 gonalt; i saa fald er det tavleformig efter OP og forövrigt 

 begrsenset af coPoo (og coP?). Det har spaltbarlied saavel efter 

 OP som efter en flade i vertikal-zonen, rimeligvis ooPco ; in- 

 terferensfarverne er altid matte, af den ren gråa nuance, som 

 karakteriserer vört nye, CaO- og SiO.i-rige led i melilith-raikkeu. 

 — Mellem tavlerne af dette mineral, som kan skjönnes at have 

 krystalliseret tidligere ud end de andre, ligger der en del länge 

 krystaller af augit(?) samt tavler af melilith, de sidste med 

 de typiske blåa interferensfarver. 



