BIHANtJ TILL K. SV. VET.-AKAI). IIANDL. BAND 9. N:0 1. 145 



ncral er krvstalliscrct tidlio-crc ud end mclilitlieu, ka- 

 rakterisercdes sclvc silikiit-massen forinden melili- 

 tliens danuclse ved surstoiforhold 1 : ca. 0.8 5 og ved 

 10.8 1 % ALO3. — Melilitli, der optrasder i de ordi- 

 dina?rc tavler, har oirsaa lier de karakteiistiske blåa 

 interferensfarver; spaltbarhcd =!= OP. Saavel mili- 

 lithen som sphiellcii iudeliolder som indesliituinii'er 

 en hel del CaS, oftest i fine kiigler. — Endelig iin- 

 des der en del glas samt oliviu(?), den sidste 1ig- 

 fjende mellem melilith-krystallerne. 



No. 89. Fra de Demidojfske van-k, Rusland, ved smekning af kisel- 

 taekjeru, äar 1879 (I. ^\ . T. Olän, 1880). — Slag- 

 gen bestaar fornemmelio' af et klart fflas, hvori lig- 

 ofer vderst smaa melilith-krystaller (nemlio- meo-et 

 tynde, tavleformige krjstaller, altid slukkende nd 

 =1= tavleretningen o: OP, med melilithens karakteri- 

 stiske interferensfarve ; endelio- tilsig-er slagsens sam- 

 mensfptning — surstofforhold 1 : I.05, meget Al^Og, 

 adskillio- mere CaO end ]\Io;0 MnO etc. — , at det 

 er melilith, som her maa danne sig). — Desuden 

 findes der nogle lidt större krystallinske udsondrin- 

 ger, som det ikke har Ivkkes mig at ndtyde. 



No. 90. Fra en masovn ved Lake superior (P. Larsson). — 

 Se tidligere beskrivelse, bestaar af glas, der inde- 

 holder nogle melilith-mikrolither (se fig. 32). 



Om grunden til, at no. 89 og 90 indeholder saa 

 meget glas, se imder gjennemgaaelsen af Al203-rige, 

 o-lasaoftio-e slao-o-er. 



No. 91. Fra Terreiioire, Frankrige, 1879, ved blfesning af man- 

 ganjern. (M. v. Essen). — Indeholder en meengde 

 si;lfid-stöv, graagrönt af farve, oftest saa fint og jffivnt 

 fordelt, at detailleret imdersögelse af de optraedende 

 mineraler er umnlie;. — Slagoren indeholder to silikat- 

 mineraler, et i store krystaller, begraenset af fläder, 

 som staar lodret paa hinanden, efter udslukning rhom- 

 bisk eller tetragonalt, med melilithens karakteristiske 

 interferensfarve, altsaa utvivlsomt melilith, med OP. 

 ooPoo; spor af »Pfloekstruktur> samt opbvgning efter 

 00 P kan sees. — Det andet mineral, som kun er 

 tilstede i meget ringe maengde, synes at vaere monti- 

 cellit eller olivin(?). 



10 



