164 VOGT, STUDIER ÖVER SLAGGER. 



de basiske smeltemasser') maa have lettere for at forbindc sig 

 med MffO end med CaO o: maa have större affinitet til den 

 förste end til den sidste. 



Naar vi alligevel finder, at AUOg i vore smeltemasser for- 

 trinsvis laegger beslag paa MgO, idet den enten aldeles ikke 

 eller kun i ringe grad forbinder sig med CaO, saa maa sluttes, 

 at AI2O3, ikke blöt relativt i forhold til SiOo, men ogsaa ab- 

 solut, har större affinitet til MgO end til CaO. 



SiOo indgaar i de basiske smeltemasser med lethed i för- 

 ening med ZnO, dannende dels willenit og dels ZnO-förende 

 olivin (eller fayalit, se herom tidligere, pag. 73 — 76); vi kan 

 altsaa A^^ere sikker paa, at SiO^ maa have en ikke ganske ube- 

 tydelig affinitet til ZnO-). Desvaerre har vi ikke material til 

 at afgjöre proportionen mellem Si02's absolute affinitet til 

 ZnO paa den ene side og til MgO paa den anden; vört 

 problem kan altsaa ikke löses simpelthen paa exakt vej. — 

 Sandsynligt er, ifölge alle de foreliggende kjendsgjerninger, 

 at AI2O3 har adskillig större affinitet til ZnO end til MgO, 

 idet vi, som tidligere omtalt, finder, at zink-spiuel dannes 

 med ganske usaedvanlig lethed. Det vilde v^re urimeligt 

 at forklare dette forhold ved den hypothese, at SiOo skulde 

 have relativt meget liden tendens til at forene sig med 

 ZnO, noget, som studium af zink-silikaternes dannelse ikke 

 antyder. 



Tillceg. Undersögelser af eruptive bergarter og af FeO- 

 rige, FcoOj-förende slagger udviser, at förbindelsen FeO . Fe203 

 konstitueras let selv i temmelig SiOo-rige smeltemasser. I 

 naturens eruptiver optrteder saaledes altid en del magnetit, 

 medens spinel kun findes i de mest basiske, her endog sjelden 

 og altid i meget ringe maengde. — Det viser sig, som det 

 paa forhaand er at vente, at af eruptiverne er det netop de 



') For de Si02-rige smeltemassers vedkommende gJEelder antagelig den 

 samme lov; mau erindre f. ex., at enstatit danner sig med lethed ved 

 smeltuing, medens derimod wollastonit kun krystalliserer ud, naar 

 der er tilstede sierdeles meget CaO i forhold til MgO. 



^) For sammenlignings skyld anföres, at SiO, kun har overmaade ringe 

 affinitet til CujO; sidstnaevnte base kan endog existere fri og ubunden 

 selv i temmelig SiO^-rige smeltemasser. Herpaa kan, paa basis af 

 mikroskopiske undersögelser af slagger, leveres mange beviser; vi skal 

 kun omtale et: i en slag, fornemmelig bestaaende af CujO (i rigelig 

 maengde), ZnO og SiOj, fra en gammal kobherhytte i Sachsen blev 

 fundet willemit, kuprit (rödkobbererts) og glas; her har altsaa SiO, 

 förbundet sig med den forhaanden-vasrende maengde ZnO til et silikat, 

 medens derimod C'n,0 har holdt sig selvstJendig som saadan og til- 

 « slut krystaliiseret ud til kuprit. 



