178 VOGT, STUDIER OVKR SLAGGER. 



Spörgsmaalet har af flere grunde ren praktisk interesse, idet 

 saavel den intensitet, hvormed den flydende slag angriber herd- 

 eller stel-materialet, som den, hvormed kiselsyren fastholder 

 sine baser ^), afhsenger af surhedsgraden. 



Den eneste maade, hvorpaa det her antydede problem kan 

 löses, er ved at faa det reduceret til en diskussion af ler- 

 jordens optraeden i de mineraler, som krystalliserer iid i vore 

 smeltemasser. 



Vi skal först behandle de SiO^-rige slagger. — I disse 

 danner der sig, som vi har seet, altid et eller andet til pyroxen- 

 gruppen hörende mineral; vi er derfor nödt til at begynde med 

 at gjennemgaa den stilling, som lerjorden indtager i de natur- 

 lige pyroxener (og hornblender). — Som bekjendt har dette 

 forhold i tidlisfere daije vaeret meeet omtvistet, men man har 



DO D ' 



dog nu, fornemmelig gjennem Rammelsbergs, Tschermaks og 

 DoELTERS arbejder, naaet frem til temmelig stor klarhed, om 

 der vistnok endnu «r et par ikke ganske udredede punkter. 



Ifölge Rammelsbergs Mineralchemie (1875, pag. o78) bc- 

 staar »det störste flertal af leddene (i pyroxen- og hornblende- 

 grupperne) af de normale silikater (o: hvad vi her kalder bi- 

 silikater) og isomorfe blandinger af samme. Disse er 



R2 SiOg (R2O. Si02), hvor R = Na, Li, K. 



R SiOg (RO. SiO.,), hvor R --= Ca, Mg, Fe, Mn, Zn. 



»2 SigOg (fioOs. (8102)3), hvor K2 = Alo, Fe2. 



II 

 Af disse förekommer kun R SiOg for sig alene. 



I mange augiter og hornblender, isajr i de sorte, som er 



indvoxede i bergarter, findes lerjorden (og jernoxydet) dog ikke 



som normalt silikat, men enten for sig alene som accessorisk 



bestanddel eller som R AL SiOg tilblandet det rene silikat» — , 

 med andre ord, de sidstn^vnte augiter (og hornblender) bestaar 

 af R SiOj eller R2 SiOg med tilblanding af AI2O.5, hvilken ente^ 

 förekommer fri som saadan eller indgaaende i et silikat af form 



R Alo SiOg. — For at forklare den isomorfi, som maa ligge til 

 grund for tilblandingen af lerjorden, har man tajnkt sig at 



*- II 11 IV_ 



kunne skrifve R Si03 som (R Si)03, hvor den förstnsevnte atom- 

 gruppe paa grund af den chemiske ekvivalens med (Alj) skulde 

 kunne gjöre förbindelsen R SiOg isomorf med AI2O3 — ogforme- 

 ') Se herom f. ex. under jernoxydul i slagger (nasste afsnit). 



