186 VOGT, STUDIER ÖVER SLAGGER. 



ca. 50 og 40 "/o af AUO^-maengden medgaa til spinel-dannclse ; 

 af analyscrne ailaeses, at vi i foreliggende fald skal bortregne 

 50.5 osr 29.1 % af siirstofmaengden o: 5.9 2 oo- 3.1 1 del siirstof 

 af AI0O3; hertil svarer 1.9" og 1.04 del surstof i RO. Tilbage 

 blir i de to analyser surstof i AI2O.J og RO resp. 5.02 og 13.98 

 — samt 7.58 og 14.73, sum resp. 19.00 og 22.3 1 ; dette, divi- 

 deret i Si02's surstofmaengde, giver det i foreliggende tilftelde 

 virkelig fungerande surstofforhold, nemligresp. 1 : 0.6 o og 1:0.66. 

 Ved den nvs anoivne metbode bar vi ewentlio- erholdt sur- 

 stofforboldet i smeltemasseu netop paa det stadium, da mole- 

 kylerne af förbindelsen RO. AUO^ var blevne iidsondrede, me- 

 dens krystallisationen af silikat-mineralet endnu ikke var paa- 

 begyndt. Heraf kan ikke uden videre med exakt sikkerbed 



dragés nogen tilbag-eaaaende slutnino- ano-aaendc den maade, 



0000 00 ' 



hvorpaa de enkelte radikaler var knyttede til binanden i den 

 oprindelig existerende smeltemasse. — Der er dog al grund 

 til at formode, at AloOg, som paa det senere stadium (nemlig 

 ved afkjölingen) kunde kombinerc sig med en del RO, ogsaa 

 kunde gjöre sin cbemiske afbnitet til RO (eller sin evne til at 

 optrsede som selvstsendig svre ved siden af SiO.^) gjseldende 

 allerede paa det trin, da den fuldt smeltende masse befandt 

 sig under saardeles böj temperatur o : vi ledes til den opfat- 

 ning, at aluminatet (af form RO. AI0O3) paa en eller anden 

 maade maa bave befundet sig oplöst i den oprindelige smelte- 

 masse. — Det nys angivne princip for beregningen af surstof- 

 forholdet i de stserkt basiske, ALOo-rio-e slao-wer maa fölo-elie;, 

 i alle fald i det hele og store, ogsaa gjaelde for smeltemasserne, 

 forinden afkjölingen var paabegyndt. 



Af de tidlio-ere udviklinaer sluttes uden videre, at SiOo 

 er en meget stasrkerc syre end AUOg; midigens som fölge ber- 

 af fremgaar det forbold, at 1 del AL^Og altid kun forbinder 

 sig med 1 del RO, dannende tri-alixminat; de bypotbetiske för- 

 bindelser bi- oo- sino-ulo-aluminat savnes fuldstEendio-^). 



') De i eruptive bergarter optrsedende titansyre-mineraler, nemlig hoved- 

 sagelig titanit, titanjern og perowskit, synes at vise et nogenlunde 

 tilsvarende forhold; titanit, af sammensstniiig CaO. (TiO.,)^ -|- CaO. 

 (SiO.,)2, altsaa quadri-titanat med quadri-silikat, optritder nemlig 

 liovedsagelig i de SiOj-rige bergarter, med surstofforhold ca. bisilikat 

 og derover, medens titanjern og perowskit, som efter principet kan 

 opfattes som RO. TiO^, hvor RO i det ene fald er FeO, undertiden 

 med lidt MgO, i det andet fald derimod fortrinsvis CaO, udelukkende 

 eller fornemmelig hörer hjemme i de basiske eruptiver (perowskit 

 udelukkende i de CaO-rige, nemlig i raelilith-basalt og nogenlunde 



