208 VOGT, STUDIER ÖVER SLAGGER. 



De slao-ger, vi hidtil har beskia^ftio-et os med, har samt- 

 lige fört en temmelig betydelig svovlgehalt; fornemmelig af 

 hensyn til den metallurgiske interesse, som sägen frembyder. 

 skal vi ofifsaa omtale et par slagger med kun meget lidet 

 svovl. — Slag fra Dådran (no. 103), med 0.15 % S, har kry- 

 stalliusk kjaerne af grön farve, med brirnt glas; inde i de kry- 

 stallinske partier sees en vrimrael af smaa, grönne, gjennem- 

 sigtige, antagelig isotrope, nrcgelmaessigt böjede og forgrenede 

 longuliter, der fuldst»ndig savnes i glasset o:* her existerer 

 sulfidet endnu i oplöst form. — I slag fra Forsbacka, juni 

 1879 (uo. 100), med 0.2 8 % svovl, indtages mellemrummene 

 mellem silikat-mineralernes individer j;evnlig af en dixnkel, 

 skyformis^ masse, som paa enkelte steder ved staerk forstörrelse 

 sees at bestaa af glas med en vrimmel af yderst smaa, globu- 

 iitiske og lonoulitiske udsondrinajer. — Flere exempler behö- 

 ver vi ikke at gjennemgaa. 



Som tidligere omtalt, kan der i preparat af slag no. 35 

 og 39, med resp. 0.04 og O.oi^ % S, ikke opdages spor af 

 sulfid, medens allerede en svovlgehalt paa 0.15 % meget ty- 

 delio- giver sig tilkjende, i alle fald, uaar smeltemassen böl- 

 der Mn. 



Hidtil har vi omtrent udelukkende holdt os til sulfid af 

 Ca 02f Mn: i det föl^ende derimod skal vi omhandle nogle 

 FeS-förende masovnsslagger. — Som bekjendt blir rujern, 

 fremstillet i masovn, relativt i sasrlig grad svovlfattigt ved 

 uren o-auo- o: naar den smeltende slag- kommer til at holde 

 abnormt .meget FeO. Heri ligger, at Fe (eller FeO) i stjer- 

 kere grad end de övrige baser bidrager til at lette svovl- 

 optagelser — et forhold, som viser sig at vsere begrundet i, 

 at Fe har staerkere affiuitet til S, end tilfasldet er med Mn. 

 Ca, o. s. v. — A^^ed lidt uren gäng blir svovlrige masovns- 

 slagger (i alle fald fra kokes-ovne) strax mörkegraa eller nae- 

 sten ganske sorte, medens svovlfri slagger med samme FeO- 

 gehalt kun er ganske svagt farvedc. For at oplyse om dette 

 forhold, som fremgaar af den praktiske erfaring i det store, 

 skal vi hidsfette fölgende detaillcr: De svovlfattige olivin-slagger 

 no. 35 og 37, med resp. 2.44 og 2.60 % FeO, er kun ganske 

 svagt lysegraa; ligeledes er de krystallinske partier i tetragonal- 



