BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAl). HANDL. BAND 9. N:0 1. 209 



slaggernc no. 9<S og 102, med resp. 2.8 5 og 5.1 o % FeO, giinske 

 Ivse, med resp. lidt svag blaagraa og lidt gul nuauce. — Paa 

 den anden side viser molilith-slag no. 85, med 6.04 % FeO og 

 0.4 7 % vS, sig at viisre stserkt mörkegraa, og slag no. 148, med kun 

 2.15 % FeO og 0'.4 9 % S, er naesten ganske sort. — Allerede 

 af disse iagttagelser fremgaar, at de sidstnaevnte slagger maa 

 farves ved et Fe-riajt sultid. 



Ved mikroskopisk undersögelse af den tidligere omliand- 

 lede glimmer-förcnde melilith-slag fra Königin Maria- IJ titte, 

 falden ved uren gäng, er allerede berört, at mellemrummone 

 mellem silikat-mineralernc indtages af en mörkegraa, dunkel, 

 ikke gjennemsigtig massc (se fig. 33), som ikke kan oplöses 

 med sikkerhed under mikroskopet. Vi kan uden videre indse, 

 at mässen ikke simpelthen er at opfatte som et homogent, FeO- 

 rigt glas, idet vi nemlig ved, at dette er klart og gjennem- 

 sigtigt. Ved etsning med passende stserk saltsyre viste det 

 sig, at de dunkle partier blev klare og isotrope samtidig med, 

 at jcrnhydrat udsondrcdes o: mellemrummene bestaar af glas, 

 livori ligger en vrimmel af ganske fine, stövformige partikler, 

 der let oplöses af syre; af de nys omhandlede iagttagelser frem- 

 gaar, at vi har for os et sulfid, med Fe som vsesentlig bestanddel. 



Slag no. 85 sees under mikroskopet at bestaa af silikat-mine- 

 raler (fornemmelig melilith), hvis enkelte dele adskilles fra hin- 

 anden ved en sort, ikke oplöselig basis. Det ligger i sägens 

 natur, at denne ikke er noget slags FeO-glas, men at den maa 

 vaire glas, som holder en sort, farvende bestanddel, nemlig 

 P^eS eller et andet iernrio-t sulfid. 



Slag fra White Forgepigg, 187i)^ (analyse no. 148) ser makro- 

 skopisk ud som et sort, obsidian-lignende glas; under mikro- 

 skopet öjnes ikke udsondring af noget slags silikat-mineral . 

 Den hele masse bestaar af glas med smaa, kugleformige, saa- 

 vidt det kan afgjöres ganske idgjcnnemsigtige globuliter (med 

 diameter i alm. O.ooö mm., i max. O.ois mm.) samt skidden 

 graabrunc skyer. Globuliterne omgiver sig altid med en ganske 

 klar zone o: glasset i og for sig er farvelöst og fuldstaendig 

 oiennemsio-tio-t. De ffraabrune skyer er des mörkere, io keno-ere 

 de er fjernede fra de f;erdig udsondrede globuliter; endvidere 

 kan iagttages, at jo större de sidstc er, des bredere er den 

 klare zone, hvormed de omgiver sig o: det er netop den sub- 

 stans, som betinger de mörke skyer, der har givet ophav til 

 globuliterne. Det fremgaaer med fuld sikkerhed af det fore- 



14 



