BIHANG TILL K. SV. VICT.-AKAD. HANDL. BAND 9. N:0 1. 219 



De sidst omhandlcdo krvstiiUiter synes i slag fra Dormsjö 

 hist og- her ogsaa at opti-ct^de midt inde I de krystallinske 

 augitpartier, der ogsaa j<evnlig har emaljligncnde habitiis, be- 

 grundet i, at der ogsaa her lindes en vrimmel af yderst fine, 

 i alm. ikke engang synbare globuliter. 



Det kan paa det niivaerende stadium ikke afgjöres med 

 sikkerhed, h vilket mineral vore globuliter med krystalliter til- 

 hörer; vore iagttagelser giver kun anledning til fölgende slut- 

 ninger: 1) Da mineralet iidelukkende optraeder i staerkt SiO.^- 

 rio-e slaii-o-er, med surstofforliold mellem ca. 1 : 2.50 og ca. 1 : o. so, 

 maa det sandsvnligvis karakteriseres ved et midlere surstoffor- 

 liold, muligens l:3.oo. 2) De sure slagger blir emaljagtige 

 selv ved tilstedevaerelse af liden eller ingen Al^O-j-gehalt o: mine- 

 ralet kan ikke före lerjord som vjesentlig bestanddel. 3) CaO 

 ogr MffO maa rimeliovis kiinne erstatte hinanden, da vi har 

 emalj slagger saavél ved stor CaO- og liden MgO-gehalt som 

 omvendt. — Eesultatet er, at emalj-mineralet formodes at be- 

 staa af 



(RO)., (SiO,)3 '). 

 hvor KO er CaO med MgO. Om denne rent hypothetiske för- 

 bindelse kan kun gives den oplysning, at mineralet ikke er 

 resulgert eller tetrao-onalt. 



C? O 



Hvor afkjölingen af de Si02-rige smeltemasser (över 1 : 

 2.5o) foregaar nogenlunde langsomt, krystalliserer augit (eller 

 andre pyroxen-mineraler?) ud; dette sker med större intensitet, 

 jo mere basiske slaggerne er. — Overfladen af emalj slaggerne 

 er ofte ren glasagtig o: her har emalj-mineralet ikke faaet tid 

 til at danne sig. 



Grunden til emalj -udseendet maa efter denne udvikling 

 vsere at söge i, at det sig dannende mineral i regelen ikke 

 viser tendens til at optrtede i store individer; i almindelighed 

 er krystallisations-processen bleven indskraenket til, at der er 

 bleven udsondret globuliter (af meget smaa dimensioner). 



Da tidligere er paavist, at pyroxen-mineralerne spiller en 

 aldeles dominerende roUe i smeltemasser med nooenlunde stor 



') Dette mineral er ueppe identisk med noget fra naturen tidligere kjendt. 

 — Mange gruude taler for, at der ikke foreligger fri kiselsyre (tridy- 

 mit eller kvarts, som ikke udsondrer sig af ordinäre smeltemasser): 

 af övrige. staerkt Si02-rige, naturlige mineraler, som man kunde taenke 

 paa, kjendes kun kali- og natron-feldspatherne (som ogsaa kan op- 

 fattes som trisilikater). Da emaljslaggerne i regelen hverken holder 

 KjO eller NaoO. kan det ikke v;ere nogen feldspath. som foreligger. — 

 Om den mulighed, at vi skal have for os en pyroxen, se senere. 



