BIIIANO TILL K. SV. VET.-AKAI) IIANDL. BAND. 9. N:0 1. 227 



Dc egentlige fEcrskslaggcr cr altid jernsorte, iiigjcnnem- 

 sigtige, magnetiske (og poröse); de holdcr i alm. ca. 5 — 10 % 

 SiOo (efter det stadium af fa^rskningeu, hvoruiider de er tagne) 

 og oftest ca. 10 % Fe^Oj ; resten er udclukkende FeO med lidt 

 MnO, naar iibetydeligc spor af S, P, muligens ogsaa af ALO3, 

 CaO Qof MsfO frareo-nes. 



Ved mikroskopisk undersögelse af en del faarskslaggcr (no. 

 158 og 150, med 11.68 og 9.2 1 % Si02, fra resp. Söderfors, 

 1866 og Söderfors, 1880, samt fra Kolsva, med ca. 5 % SiOj) 

 er det bleven paavist, at de nasvnte slagger kun bestaar af en 

 sort, nigjennemsigtig substans og et lysegult, gjennemsigtigt 

 silikat-mineral; glas eller nogen trcdie slags bestanddel kan ikke 

 noget sted öjnes. — Det er med sikkerlied afgjort, at silikat- 

 mincralct er optisk to-axigt (idet enkelte snit ved krydsede 

 nikols og konvergent-polariseret lys viser hyperbler, ikke kors); 

 det optrasder i temmelig smaa, langstrakte individer, med 

 spaltbarhed og udshikning efter Irengderetningen o: mineralet 

 maa rimeligvis vaere rhombisk. Det er lysegult af farve, svagt 

 pleochroitisk, med meget levende interferensfärver, i enhver 

 henseende fuldstaendig med fayalitens liabitus. — Den sorte 

 erts liofo-er inde i silikat-mincralet, maa altsaa vsere dannet tid- 

 ligcrc o: vört mineral maa bestaa af et FeO-silikat. Af disse 

 kjendes kun et, nemlig fayalit, li vilket, efter de tidligere iagt- 

 tagelser, med stor lethcd danner sig i FeO-rige smeltemasser 

 ved ca. sino-iilosilikat. — Saavel af alle de direkte observa- 

 tioner som af den antithetiske slutning, det efter den nys om- 

 handlede udvikling maa v^ere berettiget at dragé, fremgaar med 

 fuld sikkerlied, at det i fa?rskslaggerne optrasdende silikat- 

 mineral er identisk med fayalit. Herpaa faar vi en verifikation 

 paa fölgende maade : I mikroskopiske praeparater af dc to 

 slagger no. 158 og 159 afgjöres (ved skjön)^), at der er til- 

 stede resp. ca. 40 % fayalit og ca. 60 % erts (i no. 158) og ca. 

 30 % fayalit og ca. 70 % erts (i no. 159). Ved beregning af 

 de to analyser finder vi, idet det erindres, at intet SiOo ind- 

 gaar i den sorte erts, og desviden, at glas eller nogen tredie 

 förbindelse ikke er forhaanden, at no. 158 skal holde-): 



') Foretaget, forinden beregningen fandt sted. Med absolut sikkerhed 

 sluttes. at der er forhaanden mere erts end silikat. 



^) For simpelheds skyld gaar vi ud fra, at JlnO i sin helhed indgaar i 

 fayaliten, ikke i ertsen; om dette i virkeligbeden ikke indtrabffer, 

 modificeres ikke herved i mxrkbar grad vore beregninger, da Fe og 

 ]\In har omtrent samme atomvEegt (56 og 55). 



