BIHANO TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 9. N:0 1. 229 



materialet var opblandct med jernglans eller FcO-silikater; til- 

 med blev aldri<i- fimdet betydelige afvigelser ira det normale 

 forhold. Vi kan fölffelio- sluttc, at den sorte erts (som altid 

 liolder ca. 4 — 5 iranore saa meo;et FeO som FeoO.,) i fsersk- 

 slaggerne ikke iiden viderc i sin liclhed er at opfatte som 

 inao-netit. II vis der skal forelisfo-c en enkelt förbindelse, kan 

 denne ikke svarc til noget fra naturen tidligerc kjeudt mine- 

 ral, men mfta danne et nyt species. I saa fald maatte det for- 

 modes, at forholdet n mellem FeO og Fe-^Og skulde vaere kon- 

 stant, men saaledes forholder det sia; ikke. hvad man kan över- 

 bevise sio- om ved at foretao-e bereo-nino- af en del faerskslao-- 

 analyser. — - Den hypothetiske mulighed, at den sorte svibstans 

 skulde bestaa af to förbindelser, nemlig Fe^O^ med m dele 

 (FeO)u. Fe.^Oj, hvor n skulde va^re konstant, m derimod variabel, 

 er mere end usandsynlig. — Som resultat erholdes fölgelig, at 

 vi maa liave for os en blanding af de to bestanddele Fe304 

 og FeO. Den sidste kjendes for sig alene ikke krystalliscret, 

 men da FeO kan indgaa i de regulasre (oktaedrisk begrasnsede) 

 mineraler MgO, MnO og NiO (resp. periklasj manganosit og 

 bunsenit), maa den rimeligvis tilhöre det regula^re system. Af 

 forholdene i de mikroskopiske praeparater fremgaar, at FejO^ 

 og FeO optrsder i ftelleskab i de samme krystaller eller kry- 

 stalskelet o: de maa have krystalliseret ud samtidig og i en 

 slags förening med binanden. Paa grund af den principielle 

 fbrskjel i cliemisk sammenstetning kan der ikke vagre talc om 

 nogen isomorli i indskrajnket betydning o: de to bestanddele 

 kan ikke krystallisere sammen i cbemisk, men vel i mekanisk 

 fa^llesskab. 



Faerskslaggerne er efter disse iagttagelser at opfatte som 

 bestaaende af (FeO)^ 810-2 eller Feo Si04 paa den ene side og 

 FogO^ + ^^cO paa den anden; procentvis faar vi med runde 

 tal forholdet: 

 ca. 30—40 % (FeO). SiO.^, ca. 15—20 % FcjO^ og ca. 40—50 % FeO. 



Frit FeO er altid tilstede i rigelio- masnsde. — Den tid- 

 ligere i alm. antagne forestilling, at fa?rskslaggerne (efter at 

 afkjölingen er indtraadt) skulde bestaa af Fe304 og et silikat 

 (FeO)n. Si02, hvor n altid maatte va^re overmaade stor, er 

 ikke korrekt. 



