258 VOGT, STUDIER ÖVER SLAGGER. 



(livor R = Mg, Fe, delvis ogsaa Mn, og H^ = AL, Fe2, mu- 

 ligens ogsaa Mrij), har i tidernes löb undergaaet en hel del 

 modifikationer; det har nemlig vist sig, at man dels maa for- 

 udssette llere nye konstituerende dobbelt-forbindelser, dels des- 

 uden, at lejlighedsvis indgaar i pyroxenerne ogsaa de enkle 

 silikater Mg SiOg, Fe SiOj, Ca SiOg (eller Ca i^o ^iOg, resp. 

 Ca ii, ^h ^12)' hvortil i dette arbejde föjes leddet Mn SiO., . 



— Alt i alt blir der kanske lio-esaa mang-e undtaffelser fra 

 TsCHERMAKS regel som tilfelder, hvor den passer. Det synes 

 derfor ikke Isengcre at vaere berettiget at gaa ud fra, at aiigit 

 altid netop skal konstitneres af dobbelt-forbindelser (af form 

 CaRSioOg, R Ro SiC)g, RRSioOg o. s. v.); det maa va^re lige- 

 saa naturlig at antage, at mineralet — naar vi forelöbig ikke 

 tager hensyn til alkali- og l{2^^3"gGhalten — bestaar af morfotrope 

 blandinger af de enkelte grnnd-forbindelser (Mg SiOg, Fe SiO.j 



— Ca SiOg — Mn SiOg ; da Mg og Fe ekvivalerer hinanden i 

 krystallografisk henseende, kan det förste led skrives som R SiO.5, 

 hvor R = ]Mg -f- Fe). Naar en enkelt af disse er forhaandcn i 

 fornöden dominerende msengde, faar vi resp. enstatit (med hyper- 

 sthen), w^ollastonit og rhodonit; naar der derimod foreligger 

 passé blandingsforholde, erholdes augit som enderesultat. Grun- 

 den til, at de Ro O3 -fattige varieteter af dette mineral saa jaevn- 

 lig udtrykkes netop ved CaRSioOg eller ved forholdet 1 del 

 Ca SiOj til 1 del R SiOg, bliver efter dette at sammenligne 

 med, at homöomorfe blanding-er i sin almiudelio-hed fortrinsvis 

 indgaar i förening med hinanden i ganske enkle relationer 

 (cfr. f. ex. forholdet mellem olivin og monticellit, se tidligere). 



Alkalierne spiller i pyroxenerne nogenlunde samme roUe som 

 CaO. — Ro^^s iiidgaar oftest i analyserne af de forskjellige slags 

 pyroxen- miner aler dels som enkelt tillseg til R SiOg, dels som 

 bisilikat af sammensaetning Al^Og. (8100)3. ^^^ sidste synes 

 luldstsendig at maatte kunne ekvivalere forbindelserne af form 

 R SiOg, udenat det dog har nogen betydelig indfiydelse i kry- 

 stallografisk henseende. 



