BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAU. HANDL. BAND 9. N:0 2. 19 



tillfälle erhålla ej mindre än 22 stycken med ett hagelskott. 

 Vegetationen var äfven här mera framskriden än pu Dun- 

 öarne, Saxifraga oppositifolia prunkade med stora röda tufvor, 

 och äfven några Drahae voro redan utslagna, men mycket 

 snö låg ännu på bergen. Medan De Geer vandrade mot öster 

 långs rotgesfjellens kam samt derefter ned på Hans gletschern, 

 gick jag mot nordvest till en liten glacier i en sidodal. Af- 

 sigten med vandringen åt detta håll var utom geologiska 

 undersökningar äfven att bestiga ett omkring 590 meter högt 

 berg för att söka utröna hvilka bergtoppar i närheten, som 

 möjligen kunde vara lämpliga till observationspunkter för den 

 tillämnade gradmätningsrekognoseringen. Från vestra sidan 

 var berget ej svårbestigligt, men för att slippa göra en lång 

 omväg, beslöt iaof att med Edvaed försöka bestisfuincfen från 

 den vida brantare östra. Till en början gick allt väl, ehuru 

 färden var mycket tröttsam på grund deraf, att vi måste bära 

 både skidor, stenväska och teodolit. Uppkomna till tre fjerde- 

 delar af höjden blef dock klättringen på berget ej längre 

 möjlig, utan vi måste anförtro oss åt den ännu i utskärnin- 

 garne qvarliggande snön. Alltsammans berodde på om denna 

 skulle kunna bära vår tyngd utan att börja glida samt om 

 den var nog djup att gifva säkert fäste åt fötterna. Allt gick 

 dock väl, tack vare Edvaed, som företog den sista delen af 

 vandringen två gånger för att först bära upp skidorna på berg- 

 kammen, hvarefter klättringen blef mycket underlättad. Sedan 

 vi väl uppkommit på toppen blef denna höljd i dimma, så 

 att ändamålet med bestigningen nåddes icke. 



Den 20 Juni företogo vi en båtfärd mot det inre af Horn- 

 sund, långs norra stranden, hvarvid åtskilliga data erhöUos för 

 kännedomen om dennas geologiska byggnad, moränbildningarue 

 m. m. Vid Sofiekamm voro Ranunculus sulphureus och Cocli- 

 learia i full blomning under fogelfjellet. Isen låg emellertid 

 ännu fast från Emoöarne inåt, men den var af sådan beskaf- 

 fenhet, att den icke tillät någon vandring, der och hvar syntes 

 salar vid sina hål. Då äfven »Goes hamn» ännu var isbetäckt, 

 hade vi inga utsigter att genom en förlängd vistelse i Horn- 

 sund kunna uträtta synnerligen mycket, och bergen söderut 

 mot Sydkap voro ännu alldeles snöhöljda. Jag ansåg det 

 derföre icke vara skäl att längre qvardröja här, utan be- 

 slöt att i stället styra kurs på Belsund, med förhoppning att 

 längre fram på hösten kunna förnya besöket i Hornsund. De 



