BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HANDL. BAND 9. N:0 2. 23 



'le svenska expeditionerna mindre ofta besökta trakter. Afven 

 bör påpekas, att v. Heuglin 1870 i Hornsund säg en stor, på 

 iiyttning stadd flock af dessa gäss. 



Vegetationen var här ännu ej särdeles långt framskriden, 

 Saxifraga oppositifolias tufvor lyste dock röda från långt håll. 

 I en liten bäckrännil med iskallt vatten, rundtomkring om- 

 gifven af snö, blommade Chrysospleniufn. Denna växt plan- 

 terades en af de följande dagarne i en låda för att om möj- 

 ligt hemföras lefvande och sändas till professor Maximovicz i 

 Petersburg, hvilken derom anhållit. Försöket lyckades öfver 

 förväntan; såväl de nu planterade exemplaren som några ytter- 

 lio-are i Safehaven i slutet af Ausfusti tagna trifdes väl och 

 anlände i sinom tid i oskadadt skick till Petersburg. 



Den '2Q Juni företogo vi en båtfärd till den södra af 

 Axels öar, der en stor mängd försteningar insamlades; af 

 dessa må särskildt framhållas brachiopoder ur den sandiga 

 skiffern på öns östra sida, hvilka i förening med andra af oss 

 hemförda försteningar ur samma serie, enligt vmdersökningar 

 af professor G. Lindström, ådagalägga, att de närmast öfver 

 permo-karbonseriens flintbädddar följande lerskiffrarne, mergel- 

 skiffrarne och sandstenarne tillhöra det äkta permiska systemet. 

 Från Axels öar har man en vacker utsigt öfver norra sidan 

 uf Middlehook i Belsund med dess uppresta och särskildt i 

 en viss bergtopp egendomligt hopstukade lager. De Geer fann 

 på Axels södra ö glacierrepor och roches moutonnés, utvi- 

 sande att Yan Mijens Bay en gång varit fyld af en stor 

 glacier. Vi anlände åter till fartyget först sent på morgonen 

 den 27:de. 



Föliande dao- företoo-o vi båtfärder ät olika håll. Medan 

 De Geer skulle undersöka södra stranden af Van Mijens Bay 

 och Axels öar rodde jag inåt Van Keulens Bay. Som jag 

 började med undersökningen af Middlehookens södra sida, 

 och de oreolocriska förhållandena derstädes, innan man väl 

 kommit under fund med dem, äro något invecklade, hann jag 

 denna dag ej särdeles långt. Middlehooken utgöres i sin 

 vestra del nederst af Heklahooksystemets bergarter, på 

 hvilka ursalagren olikformigt hvila. De senare, hvilka äfven 

 hysa några skenbart bäddformiga diabasgångar, äro i fjellets 

 östra del så skarpt veckade, att samma lager, som man der 

 träffar vid bergets fot, igenfinnas nära toppen. De utgöras 

 af sandsten och konglomerat, vexlandc med kalk eller dolomit, 



