BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 9. N:0 2. 55 



Afvcn triitfadcs marina tertiilra musslor pu tvunne olika ställen. 

 Det ena var beläget något vester om nyssnämnde kollager, 

 och musslorna voro här mycket allmänna i ett visst sand- 

 stenslager. Jag kunde dock endast medtaga ett stycke, och 

 som båten under tiden måst kryssa långt ut från land, ville 

 jag nu ej uppehålla den, utan ämnade följande dag på hem- 

 vägen samla mera. 



Strandklipporna blefvo dock snart derefter så branta, att jag 

 åter måste stiga i båten, och vädret blef allt annat än ange- 

 nämt, eller snarare rent af ohyggligt med regn, blåst och snö. 

 Vinden var rakt emot oss och vi måste kryssa öfver Kolbay, 

 hvilket gick mycket långsamt. Våra båtar voro visserligen 

 goda, men seglen voro alldeles för små, hvarför man ej hade 

 den nytta af dem, som man bort kunna påräkna. Vi anlände 

 vid midnatt till Kolbays vestra sida, der vi slogo upp det 

 lilla tältet, i hvilket vi (4 personer) nätt och jemt fingo rum, 

 men der vi derför hade ganska varmt och sofvo godt. Denna 

 dag syntes röd snö uppe på de gamla drifvorna, och den nya 

 snön (jvarlåg ,ej blott på bergtopparne, utan betäckte äfvcn 

 Kolbays rendal. 



Den 17 seglade vi öfver till Kolbays östra sida, der jag 

 ville uppsöka dvergbjörken. Jag hade nemligen på grund af 

 fångstmäns berättelser anledning att antaga, att den här skulle 

 vara mycket ymnigare än man visste det efter Wilanders 

 och mina fynd 1870 samt Kjellmans undersökningar på 

 samma ställe 1872 — 73. Den först kända lokalen var belägen 

 närmare fjordens inre, och dvergbjörken växte der ej så 

 ymnigt, att dess närvaro annat än rent tillfälligtvis för en 

 ickc-botanist skulle hafva utsigt att blifva känd. Då jag emel- 

 lertid erfarit att llere fångstmän iakttagit densamma, måste 

 växten antagas förefinnas öfver en större sträcka, och detta 

 befanns nu äfven vara fallet. Ty utom på den gamla lokalen 

 träffades den nu flerestädes närmare fjordmynningen och var 

 der pä sina ställen, isynnerhet vid den gamla ruinen, så 

 ymnig, att marken öfver stora sträckor var alldeles betäckt 

 deraf. Afven Enipetrum bildade ställvis rigtiga sammanhän- 

 gande mattor. Och så fann jag till på köpet bladbärande exem- 

 plar af hjortron (Hubus cliamaemorus), åter en för Spetsbergen ny 

 växt. Af öfriga rariteter må nämnas Arnica alpina, som här stod 

 utblommad, och säkerligen är Kolbay väl värd en grundlig 

 undersökning i botaniskt hänseende. Det var svårt att slita 



