BIHANG TIl-L K. SV. VET.-AKAD. HANDI,. BAND 9. N:n 2. 01 



Många växter voro utblommade, polarvidet började gulna, 

 och prutgason liade samlat sig i stora llockar, troligen för att 

 snart börja flyttningen. 



Längs södra kusten af Sassenbay beatodo bergen vid 

 stranden af perraiska skiffrar och högre upp af triaslager med 

 vackra gängar af diabas, hvilka stundom grenade sig och tvärt 

 afskuro de sedimentära lagren. Af mest intresse i geologiskt 

 hänseende var måhända den stora förkastnincf, som anträffades 

 midtemot Tempelbay, och hvars storlek nog uppgick till åt- 

 minstone 500 meter. 



Vi tältade nedanför förkastningsberget, hvilket den 19:de 

 bestegs och undersöktes. På M. Ch. Rabot's sedermera ut- 

 talade önskan erhöll det namnet Marmiers berg efter en af 

 deltagarne i expeditionen med »la Eecherche». Samma dag 

 afvägdes terrasser i trakten, och en mängd vinklar togos med 

 en vanlig kompass för att kartan öfver det inre af Sassenbay 

 åtminstone något skulle kunna förbättras. Vi seglade derpå 

 öfver till »Bjonas hamn», der vi tältade under nästa softid. 



Då en af manskapet följande morgon gjorde upp eld 

 nära tältet, kom en räfunge och nosade i hans kokkärl så 

 tätt intill honom, att den lätt kunnat fångas. Jag nämner 

 detta såsom ett af många exempel på de unga fjellräfvarnes 

 nästan fullkomliga brist på räddsla för menniskan. De äldre 

 hafva dock, åtminstone numera, lärt att akta sig temligen väl. 



Sedan på morgonen den 20:de fotografier och vinklar 

 tagits, afseglade vi med svag ostlig vind förbi det storartade 

 Tempelberget till den vik, som inskjuter mellan detsamma 

 och Gipshook, och som förut knappt varit antydd på kartorna. 

 Den kartlades nu, så godt sig göra lät, och vi gjorde derpå 

 en vandring inåt den långa raka dalen innanför viken. På 

 dess jemna botten förekom drifved ganska långt från den 

 nuvarande stranden. Längst in i dalen syntes en skymt af 

 inlandsisen, som dock hitåt ej torde nedsända någon större 

 glacier. 



Nära vikens midt utföll en elf, som var temligen smal, 

 men ovanligt djup, hvarför manskapet förmodade, att den var 

 laxrik. 



Viken fick namnet Gipsbay och var fyra kilometer bred, 

 men endast två och en half lång. Den var ganska grund, 

 isynnerhet i den innersta, nordöstra delen, der ej ens vår 

 båt kimde komma fram. Huruvida ankarsiittning miijligon 



