BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HANDL. BAND U, N:0 2. GB 



fyndort äfvcnsom brist pa tillriioklig tid blef dock vandringen 

 i detta hänseende rcsultutlös. 1 nägra små vattensamlingar 

 lågo här flere lommar, i en ej mindre än sex illdre jemte två 

 ännu ej flygfärdiga ungar. 1 Ekmanbay hade ejdern alle- 

 städes ungar, ett bevis att öarne här ej blifvit besökta af 

 äggplundrare ; isen hade dock troligen sent Icmnat öarne, ty 

 ungarne voro ännu helt små. Jag tyckte mig se en grön- 

 landsejder, åtföljd af en unge, men är ej säker derpå, emedan 

 afståndet var ganska stort. — Under min frånvaro hade Bjona 

 fått vind samt hade nu hunnit in i Dicksonbay och lagt sig 

 för ankar innanför udden på fjordens vestra sida, dit jag an- 

 lände på aftonen. 



Den 25 företog jag en utfärd inåt Dicksonbay, hvilken 

 vi på grund af fjordens på kartorna angifna dimensioner antog 

 skola räcka i flere dagar. De Geer, som hade åtskilliga fotogra- 

 fiska arbeten att utföra, stannade ombord och skulle derefter börja 

 undersökningen af Ekmanbay. Vi höUo oss till en början på fjor- 

 dens vestra sida, der snart innanför udden liefdebaylagrens röda 

 och gröna sandstenar samt röda leror framträda under berg- 

 kalken för att liingre in i fjorden höja sig allt mera och slut- 

 ligen blifva de dominerande. Fjordens vatten är i det inre 

 alldeles rödt på grund af de röda lagrens förvittringsprodukter. 

 Vid mynningen af en liten dalgång faun jag här en tufva 

 af Tojieldia, förut endast funnen af Kjellman vid Skansbay, 

 och vid en genomskärning af de lösa jordlagren långs en elf 

 i dalens botten syntes präktig hvarfvig lera, analog med vissa 

 slag af vår glaciallera. Detta var det enda ställe på Spets- 

 bergen, der hvarfvig lera af mig blifvit iakttagen. Som 

 fjorden befanns vara för grund för att vår båt skulle kunna 

 lägga till på vestra sidan, rodde vi öfver till den östra, der 

 vi slogo läger på en fjerdedels mils afståud från fjordens slut. 

 Vädret var denna dag det vackraste vi haft sedan början af 

 Juli månad, varmt och soligt samt fullkomliot lugnt. Här- 

 inne voro salar (Phoca hispida) vanliga, och i det lugna vattnet 

 lätta att skjuta. Också sköt jag ej mindre än fem stycken, 

 och dertill hade under min frånvaro i land en af karlarno 

 slagit ihjäl en. Detta skedde på så sätt, att sedan salen kommit 

 in på mycket grundt vatten och hans väg genom en fåra 

 i detta kunde skönjas, motades han af båten helt nära 

 upp emot land, hvarpå karlen sprang i vattnet och högg ihjäl 

 honom med en hacka. Der vi tältat hade vi svårt att anskafla 



