72 NATHORST, DEN GEOLOG. EXPEDITIONEN TILL SPETSBERGEN 18 82. 



snötjocka och stark ogynsam vind till Kap Thordsen, dit vi 

 anlände tidigt den l:sta September. Ett par timmar efter 

 vår ankomst fingo vi till vår angenäma öfverraskning se Bjona 

 fälla ankar utanför observatoriet.» 



Det opåräknade snövädret gjorde ett svårt afbräck i våra 

 planer. Vi hade antagit, att vi åtminstone till den 15 Sep- 

 tember skulle kunna fortsätta våra arbeten och derför ej blott 

 medhinna livad som återstod af Isfjorden, utan äfven Belsund 

 och möjligen också Hornsund. Men det såg nu ej ut, som 

 skulle någon utsigt dertill förefinnas, snön var ej längre kram 

 utan yrde, landet var alldeles snöbetäckt. För närvarande var 

 här icke något att uträtta, och det klokaste var derför under 

 för handen varande omständigheter att sesla till Greenhar- 

 bour för att der närmre fjordens mynning afvakta väderleks- 

 förhållandena. Sedan vi af de alltid gästfria meteorologerna 

 erhållit några felande proviantartiklar samt till dem öfver- 

 låtit vårt tält, en kälke m. m. begåfvo vi oss följaktligen nu 

 åstad. Vår kock, Oluf, med hvilken vi under hela tiden varit 

 synnerligt belåtna, qvarstannade vid observatoriet för att der 

 tillträda sin befattning för vintern. Vi fingo kryssa hela 

 aftonen och natten och hunno till Greenharbour först fram 

 på förmiddagen den 2 September. Det var äfven denna dag 

 svårt väder, reo-nblandad snö och stark blåst. I fjorden låsjo 

 mellan 20 och 30 torskfiskarefartyg för ankar. Den 3 Sep- 

 tember var vädret fortfarande hårdt, och som det var Söndag 

 samt karlarue efter de föregående dagarnes ansträngningar 

 väl behöfde hvila siof. ansåor iaff raisf kunna ifrågfasätta en 

 båtfärd till trakten öster om Kolbay, endast såvida några af 

 karlarue frivilligt ville medfölja. Efter någon parlamentering 

 förklarade Ole Johan, att om någon annan följde med, så 

 ville äfven han resa, och nu aumälde sig äfven Klaus och 

 Lund såsom villiga, hvarpå vi strax begåfvo oss af. Färden 

 gälde fyndorten för de tertiära musslorna, hvilka iakttagits 

 den 16 Augusti, och som vinden var god kommo vi fort nog 

 fram. Vi ofiorde en o-od skörd, men detta var i sista mi- 

 nuten, ty floden steg alltjemt och en half timma senare var 

 lokalen ei längre tillo-äusfliff. De insamlade musslorna hafva 

 undersökts af Dr Th. Fuchs i Wien, som anser dem vara 

 miocena, ehuru de visserligen, såsom förekommande i en grof 

 sandsten endast såsom stenkärnor, icke äro fullt bestämbara. 

 Vi voro klara redan strax efter klockan ett, men då vi nu 



