10 P. CLAESSON, ÖFVER SYRORS INVERKAN PA RIIOUANVÄTE. 



beräknade värdena. Det är derföre sannolikt, att kroppen ut- 

 gör en blandning af bådadera. Att så verkligen är förhållan- 

 det skall jag i det följande visa. 



Får svafvelsyra af samma conc. sotn här är angifvet, men 

 i mindre mängd inverka på rhodanvätet, så öfvergår en del 

 af detta i persulfocyansyra, och bildningen af den senare når 

 sitt maximum, när den tillsatta svafvelsyran jemt förslår att 

 frigöra rhodanvätet. Användes åter samma mängd svafvelsyra 

 men af minskad koncentration så ökas koloxysulfidbildningen 

 och följaktligen minskas bildningen af nyss omtalta svafvel- 

 förening. Med tillräcklig mängd syra af passande concentration 

 kan man till och med ernå, att största delen af rhodanvätet 

 öfvergår i koloxysullid och ammoniak, liksom man genom en 

 ökad concentration kan ernå att största delen öfvergår i be- 

 mälta sulfid. 



Oiver identiteten aj de svafoelföreningar, som erhållas vid 

 syrors inverkan på rhodanväte, med thiocarbaminsyra och dess 

 suljider. 



Formlerna IJ^C.jN^S^ och H^C^N^^^ äro äfven uttryck för 

 thiocarbaminsyrans sulfid och bisulfid, af hvilka den förra är 

 hittills obekant, den senare för länge sedan framställd. Jag 

 har derföre sökt utröna, huruvida de af mig erhållna krop- 

 parne äro identiska med nämda föreningar eller dermed iso- 

 mera. Resultatet har tydligt ådagalagt identiteten. 



Thiocarbaminsyrad ammoniak bereddes genom att låta 2 

 m. ammoniak och 1 m, kolsvatla, lösta i 6 gr kolsvaflans vigt 

 alkohol, inverka i köld på hvarandra. Blandningen färgas gul 

 och luktar svafvelammonium. Efter att liafva stått natten öfver 

 hade en kristallisation inträdt af thiocarbaminsyrad ammoniak, 

 i blandning med små mörkgula kristaller af kolsvafladt svaf- 

 velammonium Kristallerna frånfiltrerades. Ur tiltratet kri- 

 stalliserade efter en tid thiocarbaminsyrad ammoniak i stora, 

 nästan färfflösa kristaller. För öfrio;t kan ammoniumsulfokar- 

 bonatet lätt atlägsnas från det karbaminsyrade saltet genom 

 att låta blandningen stå i vacuum öfver kalk och klorcalcium, 

 tills den blir nästan färglös. 



Förfares enligt Mulder (Ann. Ch. Pharm. 168, 232), 

 så att ammoniakgasen framställes af en beräknad mängd sal- 

 miak, så kommer i sjelfva verket mindre än 2 m. ammoniak 

 i reaktion med 1 m. kolsvafla, alldenstund synnerligast i mindre 

 skala icke all ammoniaken utdrifves af kalken. Ett försök gaf 



