A 



llt sedan Gat-Lussac 1815 upptäckte deu fria cyanen, har 

 studiet af dess föreningar ofantligt bidragit till de kemiska 

 teoriernas utveckling, så att under en lång tid åtminstone 

 hvarje nyförvärfvad kännedom om cyanens föreningar utöfvade 

 ett stort inflytande på den vetenskapliga uppfattningen i sin 

 helhet. 



Det må här blott i korthet erinras om, att det var fast- 

 ställandet af blåsyrans sammansättning som väsendtligen bidrog 

 till att allmänt göra den meningen gällande, att det finnes 

 syror utan syre, hvilket som bekant de ortodoxe kemisterna 

 i början på detta århundrade ingalunda ville medge, då det 

 på intet sätt passade in i dåtidens kemiska system, sådant det 

 i sina allmännaste grunddrag var utarbetadt af Lavoisier. Det 

 var likaledes cyanvätets sammansättning i motsats mot cyan- 

 syrans som allmänt införde tron och öfvertygelsen om, att 

 klor, att kalium och natrium verkligen äro elementer. Det 

 var erfarenheter hemtade från kännedomen om cyanförenin- 

 garne som väsendtligt bidrog till fastställandet af vår nuvarande 

 uppfattning af begreppet radikal, i motsats mot hvad Layoisier 

 och hans närmaste efterföljare mente dermed. Det var den 

 cyansyrade ammoniakens förvandling i urinämne, som lemnade 

 den öfvertygelsen insteg, att de i egentlig mening organiska 

 kropparne lyda samma lagar som de ooi'ganiska; och som in- 

 förde tron på möjligheten att kunna eftergöra med konst de 

 ämnen, som naturen sjelf frambringar i växten och djuret. 

 Det var ändtligen upptäckten af hithörande kroppar med samma 

 procentiska sammansättning men af olika basicitet, som ut- 

 gjorde vetenskapens första material för kännedomen om hvad 

 man benämnt polymeri. Det är slutligen väsendtligen med 

 tillhjelp af cyanföreningar som den organiska syntesen haft 

 en sådan förvånande framsjång. 



