BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. IIANDL. BAND 9. N:0 12. 7 



Sådant är i korthet ursprunget till vår kännedom om 

 nitrilcrna och karbylaminerna, dessa märkvärdiga klasser af" 

 föreningar, som intaga en lika framstående plats i kemiens 

 historia som de göra det i dess system. 



Ofvergå vi nu till de orgcmiska sulfoci/aniderna, så må det 

 först anmärkas att Cahouks framställde dessa 1846 enligt samma 

 metod som Pelouze användt för erhållandet af nitrilerna. 

 Ehuruväl senapsoljan »par excellence» såväl som den af HoF- 

 MANN 1858 framställda fenylsenapsoljan hade egenskaper" som 

 betydligt afveko från rhodanalkylernas, kunde de verkliga 

 isomerierna naturliven först ådagaläfro-as ji^enom att med en och 

 samma radikal åstadkomma såväl en senapsolja som en rhoda- 

 nid. Detta skedde som bekant först 1868 af Hofmann. Den 

 jemförande undersökningen visade lika stora differenser mellan 

 dessa klasser af föreningar, som dem hvilka finnas mellan 

 cyaniderna och nitrilerna. Polymera rhodanföreningar blefvo 

 först bekanta 1880, då Hofmann framställde en sådan af rhodan- 

 methyl. Författaren häraf påvisade samtidigt att syran i den 

 genom upphettning polymeriserade rhodanättiketern verkligen 

 är trebasisk. Här liksom fallet är vid polymeriseringen af 

 nitrilerna är det sålunda tre molekuler som sammansluta sig 

 till en. Polymera senapsoljor äro ännu icke kända. Dock må 

 anmärkas att Fleischer af persulfocyansyra framställde ett 

 tvåbasiskt rhodanväte hvars konstitution dock icke är närmare 

 kändt. 



o 



År 1849 undersökte Wurtz den inverkan som cyausyradt 

 kali och etersvafvelsyrade salter utöfva på hvarandra vid upp- 

 hettning och upptäckte dervid cijansyrans och cyanursyrans 

 eterarter. Alla de märkvärdiga egenskaper och transformatio- 

 ner som LiEBiG och Wöhler funnit hos cyansyran återfunnos 

 hos dess eterarter på det noggrannaste återgifna. Ungefär 

 samtidigt framställde HoFMANNygn^/c^yana^ eller carhanil genom 

 upphettning af oxaraelanil såväl som genom destillation af 

 oxanilid med fosforsyreanbydrid. HofmaNN var tillika den 

 förste som hänförde cyansyran och dess eterarter till ammoniak- 

 typen. Laurent och Gerhardt hade tillämpat Dumas' idé om 

 amidernas och nitrilernas uppkomst af ammoniaksalter genom 

 förlust ai vatten på de af LiEBiG först kännetecknade tvä- 

 basiska syrorna. Af deras sura ammoniaksalter fingo de på 

 så sätt fram en ny klass af föreningar nemligen imider eller 

 som de inom den aromatiska serien kallades aniler. Succini- 



