BIHANG TILL K. SV, VET. AKAD, HANDL. BAXD 9. N:0 12. 9 



Det återstår slutligen att åfveu med några ord omnämna 

 en annan klass af cyanföreningar nemligen de talrika cjjan- 

 amiderna. Cloez och Cannizaro crhöUo dessa föreningar 1851 

 genom inverkan af cyanklorid på eterlösningar af ammoniak 

 och aminbaser. 1858 erhöllo Beilstein och Geuther den poly- 

 mera formen dicyandiamid eller som de kallade den param 

 vid klorcyans inverkan på natriumamid och 1862 visade Haag 

 att cyanamid direkt låter sig polymeriseras till nämda för- 

 ening. Tillika iakttog han det märkviirdiga förhållande, att 

 dicyandiamid lätt fixerar 1 m. vatten och öfvergår i en kraftig 

 bas, i dicyandiamid in. Alkylsiibstituerade cyanamider äro i mängd 

 framställda af Hofmann genom afsvafling af monoalkylsubsti- 

 tuerade thiourinämnen. Härvid erhålles alltid de mot melamin 

 svarande formerna. Svafvelurinämnet sjelf ger deremot vid 

 afsvafling i köld cyanamid såsom Volhard har visat. 



Sådana äro i korthet hufvuddragen af utvecklingen af vår 

 kännedom om cyanföreningarne. Här skulle visserligen kunnat 

 anföras åtskilliga andra klasser af dem och särskildt additions- 

 produkter med cyan, cyanväte, cyanamid m. fl. Då emellertid 

 dylika föreningar icke legat inom området för mina egna 

 undersökningar har jag underlåtit att här omnämna dem. 



Sammanfatta vi nu all förvärfvad erfarenhet om cyan- 

 föreningarne, så synes ganska otvunget framgå det berättigade 

 i antagandet, att livarje cyanförening kan existera i 6 olika 

 former^ af livilka tvenne äro enkla, tvenne dimera och tvenne 

 triniera. Det må emellertid på samma gång erinras om, att 

 experimentelt ännu ingen cyanförening föreligger i alla dessa 

 modifikationer och att man hittills icke känner någon dimer 

 cvanföreninsf i mer än en sådan. 



Ofvergå vi nu till cyanförodngarnes konstitution, så må 

 det genast anmärkas beträffande den enklaste af dem alla, 

 cyanvätet, att knappast mer än en mening varit rådande om 

 denna förenings konstitution. Blåsyran är myrsyrans nitril, och 

 formeln H — C^N är alltså ett deremot svarande uttryck. Sär- 

 skildt har Gautier i sitt .stora arbete öfver nitrilcrna (Ann. 

 Ch. Phys. [4] 17) med all omsorg sökt efter bevisen för och 

 emot nämda uppfattning. 



»Comme les nitriles ordinaires, Tacide cyanhydrique con- 

 tracte avec les hydracides des combinaisons faibles, que la 

 chaleur dissocie; comme eux, il ne s'unit pas directement 

 aux oxacides minéraux; comme eux, il ne s'unit pas aux 



