BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HAXDL. BAND 9. N:0 12. 13 



N — R 



C = 



C — OR 



/ \ , 



N N och = C 



\ / \ / 



C — OR N — R 



för de trimera äter: 



C — OR 



\ 



N 



ROC 



N 



och 

 COR R — N 



N 



/ 



N — R 



/ \ 

 0=C 0=0 



N — R 



■/ 



II 

 O 



Att dessa formler delvis åtminstone hafva sitt berättigande 

 synes framgå deraf, att då fenylisocyanat med alkohol ger en 

 urethan ger den dimera formen en allophansyreeter. 



Är sålunda vår kunskap om konstitutionen af de organiska 

 uitrilerna och karbylaminerna, cyanaterna och isocyanaterna, 

 rhodanater och senapsoljor samt deras polymera former ganska 

 tillfredsställande, så kan detta deremot icke sägas vara fallet 

 med de föreningar der väte intager alkylradikalernas plats, 

 sålunda de egentliga modersubstanserna till de föregående. 



Särskildt är det om konstitutionen af den fria cyansyran 

 och cyanursyran samt de föreningar som stå dessa senare syste- 

 matiskt nära, nemligen melamin, ammelin och melanurensyra 

 som meningarne äro delade. 



Bestämdast af alla har Nencki (B. B. 1876, 1008 och 1552) 

 uttalat sig för imidställningen hos ifrågavarande föreningar. 

 De skäl han anför härför äro följande: 



Cyansyrans lätta omsättning med vatten till kolsyra och 

 ammoniak. 



Basarows iakttagelse, att cyansyradt kali i lösning försatt 

 med natriumamalgam öfvergår i formamid. 



Bildandet af carbimideterarter genom destillation af cyan- 

 syradt kali med etersvafvelsyrade salter. 



Obeständigheten hos de verkliga cyausyrade föreningarne. 

 Metylcyanat polymeriseras lätt. Den polymera formen öfvergår 

 lätt till imidställningen. 



