18 CLAESSON, OM UHODANVÄTESYRA. , 



i 



VoGEL och SoEMMERiNG (Schweigg. Journ. 1818 s. 15) 

 voro de förste som underkastade rhodanvätesyran eu utför- 

 ligare undersökning, livarigenom denna syras beståndsdelar 

 blåsyra och svafvel bekräftades. Berzelius (Schweigg. Journ. 

 1821, 2}) fastställde dess sammansättning definitivt och ut- 

 talade tillika sin mening om dess konstitution. Khodanvätets 

 konstitution förklarade han i enlighet med den uppfattning, 

 som började göra sig gällande med »klorinteorien». » Was 

 nun das besondere Verhalten dieser Säure und der Blausäure 

 betrift\, so känn man dasselbe sranz nach der neuaufofestell- 

 ten Theorie der Salzsäure erklären, wonach die oxydirte 

 Salzsäure als ein einfacher Körper botrachtet wird und diese 

 Theorie känn man sogar auf eine interessante Weise iiber die 

 Avasserhaltio-en Säuren und Salze im Alleemeinen ausdehnen, 

 wie nämlich Dulong vorschlägt, indem man sie ansieht als 

 Verbinduno-en von Wasserstoff und Metallen mit den Säure- 

 radicalen und den Sauerstoff, jedes Paar dieser beiden Sub- 

 stansen als ein Körper betrachtet». Detta var ännu innan 

 Berzelius i sitt system uppställt skillnaden mellan haloid- och 

 amfidsyror. I 5:te upplagan af sin »Lehrbuch der Chemie» 

 utvecklar han närmare grunderna för sin anförda uppfattning 

 af rhodanvätets konstitution. 



Under åren 1834 — 184G kommo en stor serie af arbeten 

 beträffande rhodanvätesyran, hvilka alla ha till ändamål att 

 framkalla bevis för denna syras konstitution d. v. s. om den är 

 att anse som en haloidsyra med radikalen svafvelcyan eller 

 såsom cyansvafladt svafvelväte. Liebig förfäktade den förra, 

 VoELCKEL den senare åsigten. 



Det var bland annat med stöd af sina -undersökningar 

 öfver rhodanvätesyran som Liebig (1838) införde den först 

 af Davy och Dulong uttalade åsigten om syrors och salters 

 konstitution, hvarigenom den principiella skillnaden mellan 

 haloid- och amfidsyror upphäfdes, en uppfattning som temligen 

 allmänt blef gillad. Liebigs undersökningar på detta område 

 förde i öfrigt till upptäckten af melam, mellon, ammeliu, 

 ammelid m. fl. 



Voelckel påvisade, att den af Liebig af klor och rhodan- 

 kalium framställda fria radikalen »svafvelcyan» icke har en 

 deremot svarande sammansättning utan äfven innehåller väte 

 och syre. Han kallade den för ci/anoxi/siclfid. Vidare under- 

 sökte han närmare den af Wöhler först erhållna sönder- 



