20 CLAÉSSOX, OM rhodaxvXtesyra. 



2. Den fria vatteulialtiga rliodanTsitesyrans fraiiiställuing- 



och egenskaper. 



VoGEL och SoEMMEKiNG (loc. cit.) frarnställde rhodau- 

 vätesyra på följande sätt: 100 d. rhodankalium (saltet inne- 

 höll äfven cyankalium m. m.) destillerades med 75 d. svafvel- 

 syra, utspädd med sin lika vigt vatten, så länge det öfver- 

 gående var färglöst. Mot slutet öfvergick en gulfärgad lös- 

 ning af ammoniumpolysulfuret och i retorten återstod en 

 gulfärgad massa. Den på så sätt erhållna syran hade en 

 stickande lukt och sur smak. Dess kokpunkt var 82' K. 

 Vol. vigt = 1,0203. Den stelnad? vid — 10° R. Vogel kunde 

 i sin syra icke påvisa någon blåsyra, ehuru det är tydligt att 

 den måste hafva innehållit denna kropp i ansenliga mängder. 

 Detta beror derpå, att den vanliga metoden för cyanvätets 

 påvisande knappast är användbar, när detta är blandadt med 

 stora mängder rhodanväte. 



De o-iftio-a egenskaperna som Vogel fann hos rhodan- 

 vätesyran och dess lösliga föreningar och som sedan hans 

 tid stått kvar i en del pharmacopéer, har uteslutande sin 

 grund i en halt af cyanväte i Vogels preparater. Rhodan- 

 väte och dess föreningar äro i sjelfva verket icke giftiga, 

 hvilket redan Woehler och Frerichs påvisade om salterua 

 (Ann. Ch. Pharm. 65, 342) och Hermes om den fria syran 

 (Journ. pr. Ch. 1866, 468). 



Såväl VoELCKEL som scnast Hermes har påvisat omöj- 

 ligheten att erhålla en ren syra genom destillatiou af en 

 rhodanförening med en mer eller mindre utspädd syra. De- 

 stillatet är alltid förorenadt af svafvelväte, kolsvafla och cyan- 

 väte. Afven är utbvtet ytterst rino-a. 



Hermes framställde derför en vattenlösning af rhodan- 

 väte genom att decoraponera rhodankvicksilfver uppslammadt 

 i vatten med svafvelväte samt borttagande af öfverskottet af 

 svafvelväte genom digestion med kvicksilfversaltet. På så 

 sätt kunde han erhålla en ända till 12,7 procentig lösning af 

 denna syra. Rhodankvicksilfver är emellertid ett preparat 

 som är vanskligt att erhålla fullt rent eller fritt från andra 

 salter, då det som bekant vtterst lätt insfår dubbelföreningar. 

 Lösningar af kvicksilfverklorid och rhodankalium ge i regeln 



